BULETINUL SOCIETĂŢII ROxMÂNE DE ŞTIINŢE 321 



extirparea capsulelor suprarenale ; se descopere apoi canalul to- 

 arcic în apropiere de deschiderea lui în confluentul jugularei ex- 

 terne, cu A^ena subclaviculară stângă. Procedeul întrebuinţat a fost 

 cel descris de d-ni Athanasiu şi Călugăr eanu în Dicţionarul de Fizio- 

 logie, articolul --Formation et circulation de la lymphe« voi. IX. 



^'Pentru a practica fistula canalului toracic, animalul aneste- 

 ziat este fixat pe spate, puţin înclinat pe partea dreaptă ; mem- 

 brul anterior stâng este tras înapoi şi capul întors puţin la 

 dreapta, pentru ca regiunea laterală stângă a bazei gâtului să fie 

 bine întinsă. Pielea, rasă pe o mare suprafaţă, este tăiată în di- 

 recţiunea venei jugulare externe, care trebuie să servească drept 

 punct de recunoaştere. Inciziunea trebuie să aibă 9 — 10 cm. şi 

 să iie prelungită înapoi până la muşchiul marele pectoral, care 

 poate fi secţionat în parte. Se disecă cu îngrijire vena jugulară, 

 legând ramurile laterale şi superficiale ale acestei vene, şi anume 

 vena cervicală descendentă şi vena transversă a omoplatului. Re- 

 giunea fiind astfel deschisă şi orice hemoragie oprită, se pătrunde 

 in profunzime, luând ca punct de recunoaştere artera omo-cervicală, 

 care descrie o curbură cu convexitatea către linia mediană a gâtului. 



In concavitatea acestei artere trebuie căutat canalul toracic, 

 servindu-ne de sonda canelată sau de un ac bont şi trăgând în- 

 cet cu indexul de la mâna stângă pe artera omo-cervicală. Diso- 

 ciarea ţesutului conjonctiv trebuie făcută cu precauţiune, mai 

 ales când este multă grăsime. Odată acel ţesut îndepărtat în- 

 deajuns, pentru ca să putem vedea artera carotidă, canalul tora- 

 cic, care încrucişază aceasta arteră, apare mai ales dacă este plin 

 de limfă. Gând din contră el conţine puţină limfă, comprimăm 

 uşor confluentul jugularei externe şi a venei subclaviculare, şi 

 atunci canalul toracic devine aparent. El este desecat pe o întin- 

 dere de 2 — 3 cm, pentru a putea introduce canula cu uşurinţă- 

 In acest scop se aplică o legătură cât mai aproape de deschiderea 

 lui în venă; el se umflă atunci din cauza limfei, care se adună, 

 ceeace arată că nu sunt alte ramuri laterale. Cu ajutorul firului, 

 care a servit la legătură, se ridică îndeajuns canalul toracic, pen- 

 tru a putea introduce degetul indicator stâng dedesubtul lui şi 

 se deschide cu ajutorul foarfecilor mici. Limfa se scurge atunci 

 şi menţine deschis orificiul, un timp suficient, pentru a introduce 



