UULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 517 



derilor de apă din cursul superior al râurilor de munte, şi anume 

 inconstanţa lor, secarea în cursul verii şi venirea violentă şi turbu- 

 rată în cursul primăverei, precum şi îngheţarea adeseaori completă 

 în cursul iernei, sunt înlăturate aci. 



3. Constanţa debitului minimal, pricinuită, precum am spus, de 

 faptul că circa ^-^ clin debitul mijlociu e dat de izvoare, scuteşte de 

 ridicarea de diguri costisitoare şi de lungile studii pregătitoare, 

 trebuitoare spre a preveni primejdiile unei inundări prin rupere, 

 alunecărilor de strate, pierderilor prin sifonaj, etc. 



4. Prin faptul că întreg cursul superior al râului se face pe un 

 teren stâncos consistent, restul apei râului eîn totieauna aproape 

 tot atât de limpede ca şi apa debitată de izvoare. Această lipsă a 

 suspensiunilor solide e un factor care exercitează o fericită influenţă 

 asupra durabilităţii turbinelor şi conductelor finale. Prezenţa 

 solidelor în suspensiune, aduce cu sine, la enormele presiuni şi vi- 

 teze din conducta finală, fenomene de coroziune repezi şi temute. 

 Totdeodată pericolul înpotmolirilor şi înfundârilor în conducte şi 

 supravegherea acestora în vederea prevenirii lor se reduc la un 

 minimum. 



5. Pereţii cheei d'alungul văiei sunt abrupţi, mereu superiori 

 înălţimii de i 250 m. şi compuşi dintr'o stâncă consistentă. Această 

 structură mijloceşte o captare prin canal subteran săpat în stâncă. 

 Durabilitatea acestui canal în condiţiunile de aci e nelimitată. Mi- 

 cimea amortismentului faţă de acela necesar pentru tuburile de 

 fontă, precum şi numeroase alte calităţi cumpănesc cu îndestulare 

 preţul puţin mai ridicat al acestui fel de instalaţie. Lipsa de dis- 

 continuităţi a peretelui face ca lucrările de racordaj (aqueducte) să 

 fie reduse la un minimum. 



6. Posibilitatea formării unui canal în peretele stâncei îndepăr- 

 tQază pericolul îngheţării ; căci, -pe deoparte, apa cu temperatura 

 constantă şi relativ ridicată, a izvoarelor Dichiu i & 2 şi Scro- 

 poasa e destul de caldă pentru a în^piedicâ de a îngheţa şi restul 

 de I mc. de apă luată din albia lalomiţei ; pe de altă parte, pere- 

 tele masiv de stâncă e un adăpost îndestulător pentru a împiedica 

 o răcire în cursul conductei, şi, prin urmare, o îngheţare, pericol 

 care ameninţă pretutindeni iarna conductele de fier desgolite sau 

 chiar apărate. Temuta şi dezastroasa formare de gheţoaie în cursul 

 canalului e aci aproape cu totul exclusă. 



