28 BULETINUL SOCIETĂŢII ROMANE DE ŞTIINŢE 



înainte de respiraţie După respiraţie 



Apă ........... 61,1 ~89,9 



Amidon 25,5 0,0 



Zahăr 4,5 0,0 



Substanţe albuminoide. . . 3,6 3,84 



Corpuri amidate 1,3 1,43 



Acizi organici 0,9 1,33 



Gorpx^ri solubile necunoscute. 0,84 1,2 



Săruri minerale . . . . . 0,77 0,75 



Knoch, făcând însă critica metodelor întrebuinţate de Kraus, 

 spune că aceste cifre nu pot fi considerate ca exacte. 



Dacă grăsimeJe pot servi ca material pentru respiraţie, de ex. 

 pentru seminţe, aceasta e sigur ; dacă însă ele pot fi arse direct 

 sau după ce mai întâiu au fost transformate înhidraţi de carbon, 

 aceasta nu ştim. Pentru frunze, s'ar putea ca grăsimele să poată 

 servi ca material de respiraţie, aceasta însă mai mult pentru 

 frunzele cari au o vegetaţie ce durează mai mulţi ani şi mai ales 

 în timpul iernei. 



Pe urmă nu avem nici o probă decisivă dacă acizii organici 

 (tartric, malic^ etc.) pot servi ca material de respiraţie pentru an- 

 giosperme, chiar dacă după rezultatele observaţiilor cu organe 

 verzi de plante grase s'ar lăsa să se înţeleagă că în adevăr ar fi 

 posibil. 



Hugo de Vries (1884, p. 357) spune : »Es bleibt keine andere 

 Annahme iibrig a Îs die, dass die zersetzung der organischen 

 freien Săuren bei den Fettpflanzen auf einem Oxydationsprozesse 

 unter Bildung von Kohlensăure und Wasser [beruhc. Dar în 

 lucrarea lui de asemenea ca şi în lucrarea lui Warburg (1886), nu 

 se găseşte nici o probă definitivă în favoarea acestei teme. 



Warburg zice, că în ceeace priveşte dispariţia acizilor organici 

 la lumină nu poate găsi o explicaţie definitivă ; această dispari- 

 ţiune poate fi datorită oxidării directe cu oxigenul liber, sau s'ar 

 putea ca acest oxigen influenţând schimbările de materii, produce 

 o îngrămădire de energie care determină dispariţia acizilor. 



Câteva probe cari sunt cunoscute pentru plantele grase, ar 

 putea veni în favoarea ipotezei că prin respiraţia plantelor su- 

 perioare, acizii organici pot fi oxidaţi până la acid carbonic. 



