3ă BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE: 



Zuckergehalt nach Fehlings Methode nicht bestimmen kann, da 

 hierin sicherlich andere Stoffe enthalten sind, welche die Kupfer- 

 losang reduzieren". Autorul ar fi trebuit să analizeze extractul 

 înainte şi după extragerea zahărului, căci altfel nu se poate trage 

 concluziunea Ia care crede el că a ajuns. 



Kayser. (v. Lit.) pretinde că a găsit în frunzele de vi|;ă un 

 amestec de zahăr de trestie şi de zahăr invertit. De asemeni şi el 

 a determinat cantitatea de zaharoză tot după puterea reductoare 

 a extractului. 



Boettinger (1901, p. 6), tratează extractul alcoolic de frunze de 

 viţă cu oxid de plumb precipitat, precipitatul de plumb fu în 

 urmă filtrat, spălat şi descompus cu hidrogen sulfurat. Iar extrac- 

 tul obţinut fu tratat mai departe după metoda lui Schotten-Bau- 

 mann (Benzoylirungsmethode v. voi. 2. Biochem. Arb.-Meth.). 



Autorul pretinde că ar fi izolat un hidrat de carbon care con- 

 respunde formulei G^g H22 0|2. Acest hidrat de carbon fiind oxi- 

 dat cu hipermanganat de potasiu se transformă în acid carbo- 

 nic şi acid oxalic; dă cu drojdie de bere acid carbonic şi un alt 

 acid (pe care însă nu l'a determinat), nu dă însă alcool. Dă de 

 asemeni precipitate amorfe (acetate şi benzoate) de coloare gal- 

 benă şi are o putere reductoare slabă. 



Dacă în adevăr Boettinger a izolat după cum spune un hidrat 

 de carbon nou, e foarte greu de spus. Dacă el a reuşit cu această 

 metodă să extragă din un amestec aşa de complicat care conţine 

 tanin, acizi organici, etc, un nou hidrat de carbon, e cât se poate 

 de puţin probabil. Taninul şi acizii organici pot de asemenea să 

 dea cu metoda Schotten-Baumann producte de oxidaţie. Dacă 

 corpul sau mai bine zis preparatul extras de el putea fi oxidat cu 

 hipermanganat de potasiu, nu e o probă că acest corp era un 

 hidrat de carbon. El găseşte de asemenea în preparatul său amo- 

 niac, aşa dar acel preparat nu eră curat şi cu toate acestea el 

 conclude că ar fi găsit un hidrat de carbon nou pe care îl nu- 

 meşte Racefoloxi-Biozâ. 



Neubauer (1873, p. 435), ia extractul de frunză de viţă, prea- 

 labil purificat cu acetat de plumb, şi-1 precipită cu acetat de 

 plumb şi amoniac. Iar precipitatul obţinut fu descompus cu 

 hidrogen sulfurat. Evaporând această soluţie s'a depus după câtva 



