BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 



39 



Ga soluţiuni titrate am luat soluţiunile ~ de acid sulfuric şi 

 hidrat de sodiu ; iar ca indicator acid rosoiic (0,5 gr; disolvat în 

 50 CC. alcool + 50 ce. apă. (v. A. Meyer, Praktikum der bota- 

 nichen Bakterienkunde. lena, 1903). 



Am găsit pentru 0.2792 gr. asparagină, 0,0581 gr. azot sau 

 21,1 67o (calculat 21,250/o). 



Fig. 4. — Aparat pentru dosarea amoniacului. 



b) Determinarea amoniacului 



Pentru determinarea amoniacului m'am pervit de metoda Iui 

 Nencki şi Zaleski (p. 385). Aparatul propus de autori l'am mo- 

 dificat cum arată fig. 1. Substanţa de analizat (25 ce. soluţie) 

 e pusă în flaconul A, se adaugă 0,5 gr. magnezie calcinată şi se 

 încălzeşte pe o bae mariană la 38 — 40^. Longi (p. 15) susţine că 

 la această temperatură araidele nu sunt atacate de oxidul de 

 magneziu, pe când sărurile de amoniac sunt descompuse. Capătul 

 scurt al tubului g pătrunde în balonul A, iar celălalt mai lung 

 este introdus în acidul sulfuric din vasul B. Distilaţia se face în 

 vacuum ; care e făcut cu o trompă de apă P. Distilaţia e prelun- 

 gită până când soluţia din balonul A e complet distilată. Soluţia 



din vasul B e din nou titrală cu hidrat de potasiu p. 



