J3ULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 



5i 



urmă uscată la 1 00^, cântărită până la greutate constantă, şi se 

 păstra pentru analizele chimice. 



A doua porţiune (b) e introdusă sub clopotul O al aparatului 

 din fig. 2. Peţiolurile jumătăţilor de frunze au fost introduse în gă- 

 urile unui bloc de sticlă (vezi fig. 3), iar aceasta pus într'o cuvetă 

 cu apă. In fiecare din aceste cuvete se punea câte 40 — 50 ce. apă. 



Marginea inferioară a acestui clopot era unsă cu lanolină, 

 care ne asigura o închidere hermetică. Clopotul era acoperit 

 cu o stofă neagră, aşa că interiorul lui să fie ferit de lumină 



Fiţc. 3. — Blocuri de sticlă îa care suat aşezate peţiolurile frunzelor luate pentru experienţă. 



Porţiunea (b) respiră, deci, în aparat un timp determinant, in 

 urmă e scoasă afară, cântărită proaspătă; uscată la 100*^ şi cân- 

 tărită din nou până la greutate constantă. Porţiunile (a şi b) au 

 fost analizate separat, după cum am descris în cap. I, iar re- 

 zultatele au fost comparate unele cu altele. Pentru valoarea 

 acestei comparări trebuie să ştim următorul fapt: greutatea 

 proaspătă a unei frunze saturată cu apă nu se schimbă dacă 

 această frunză e lăsată se respire la întunerec un timp oarecare. 

 Explicaţia acestui fapt o vom găsi în experienţile E şi Ej De aceea 



