90 BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 



p. 481, Suppl., p. 243; Rchb. FJ. germ. ex?;., p. 191 ; Bertol. FI. 

 ital., II, p. 431 ; Guss. Syn., I, p. 240; DC. FJ. Fr. III, p. 424 ; 

 Desf, AH, I, p. 171. Grec. PI. de la Maced. (vil. de Morjastir), 

 p. 44 ; Grec. PI. Maced. (vil. Monastir şi Salonic)., p. 85. — /'. la- 

 pathifolia WiM. Enum., I, p. 198; M. Bieb. Fi. taiir.-caucas., 

 III, p. 136. 



Descr. Plantă, vivace, de peste 50 cm., înălţime, de un verde 

 închis. Tulpina dreaptă, foarte ramificată, cu ramuri mai mult sau 

 mai puţin subţiri şi drepte. Tulpina şi ramurile striat-anguloase, 

 purtând frunze. Frunzele mai palide pe faţa inferioară, de un verde 

 intens şi aspre pe faţa superioară, ondulate sau denticulate pe mar- 

 gini, cele inferioare obovate, atenuate în spre peţiol, cele mijlocii 

 eliptice, amplexicaule, prezentând la bază, deoparte şi de alta a tul- 

 pinei câte un auricul larg şi rotund, cele superioare sublanceolate 

 sau lineare, scurt auriculate. Flori violete, grupate la început în 

 spice scurte şi dese, subcapitate, la vârful ramurilor; fiecare 

 floare fiind însoţită la bază de câte 3 bractee verzi, gUibre, lan- 

 ceolat-ascuţite şi plane, cea mediană fiind mai lungă ca celelalte 

 două, dar mai scurtă ca tubul caliciului, Caliciul tubulos, pur- 

 tând pe partea sa externă şi anume pe coaste peri glandulo.-;i 

 stipitaţi, adesea biseriaţi, cu 5 unghiuri care alterna cu 5 şanţuri, 

 caliciul este terminat prin 5 dinţi drepţi, scurţi şi obtuşi. Corola 

 hipocraterimorfă, întrecând caliciul, cu tubul subţiat şi alungit, 

 cu limbul de până la 1 cm. lăţime, 5-partit, cu lobi oval-obtuşi, 

 submarginaţi şi orizontal întinşi. Stamine hipogine libere, dila- 

 tate ia bază, cu antere oblong-lineare. Stil cu 5 stigmate fili- 

 forme. FrCict, o capsulă tare, ovoid-conică şi de culoare neagră, 

 deschizându-se la maturitate la vârf, prin 5 valve. Seminţe api- 

 culate, gălbui şi negre la vârf. — lulie-August. 



Hab. Această plantă am întâlnit-o pe o mică vale afluenţă a 

 văei Mangalia, la vest de izvoarele sulfuroase ^) şi într'un număr 

 destul de mare de indivizi, care formează pâlcuri mai mult sau 

 mai puţin întinse, dezvoltate pe un sol bălan sau de stepă uscată. 



Ar. geogr. Europa meridională, din Portugalia până în Croaţia 

 şi Dalmaţia, apoi în Grecia, Macedonia, Bulgaria, ea caracteri- 



*) Iq acelaş punct ea a fost întâlnită in vara anului 1912, de Zacli. C. Paiilu, cai-e a adus 

 planta vie, cultivată azi în grădina Botanică de Ia Cotroceni. 



