BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 91 



zează după cum se vede regiunea mediteraneană europeana. In 

 Asia a fost întâlnită în : Anatolia, Siria. Palestina, Armenia, 

 Transcaucazia, Persia boreală ; apoi în Africa boreală. 



Utricularia minor. L. Sp., 26 ; DC. Fi. Fr., III, p. 574 ; Dub- 

 Bot., p. 379 ; Lois. Gali, I, p. 14; Koch. Syn., ed. 3, p. 501 ; Gren 

 God. Fi. Fr., II, p. 445 ; Rchb. Fi. germ. exs., p. 386 ; Meister. 

 Beitr., p. 24 ; Coste. FI. Fr, II, p. 518 ; Rouy. FI. Fr., XI, p. 205 ; 

 loseph Paczoski. Griindzuge der Entwickelung der Flora în Siid- 

 west-Russland, p. 171 (rus) ; Types of British vegetation. p. 190, 

 234, 262, 264 (1911). 



Descr. Plantă aquatică submersă, vivace, ierboasă, mică şi sub- 

 ţire. Frunze toate asemenea, glabre, alterne, dicotom-multipartite, 

 întins-resfirate în toate direcţiunile, cu ultimele diviziuni ca- 

 pilare, abia sau nu denticulate, oval-suborbiculare în ceeace 

 priveşte conturul lor ; toate sau numai unele prevăzute cu vezi- 

 cule, adesea ori ele sunt reduse la 2-3 segmente, terminate prin 

 vezicule. Veziculile, unele sunt purtate de frunze, altele de ramu- 

 rile afile. Ramurile florifere sunt filiforme, de 1-1 V2 c- m. lungime, 

 drepte, slab solzoase, cu bracteele ovale şi scurte, cu mult mai 

 scurte ca pedicele florale. Flori 2-7, în grape laxe, cu pedunculi 

 puţin răsfrânţi în timpul fructificaţiunii. Caliciul bipartit, cu bu- 

 zele subacuminate şi ovale. Corola mică (5-10 mm), personală, 

 cu gâtul întredeschis, de un galben deschis, cu dungi roşcate pe 

 palat; buza superioară e aproape plană, de aceeaş lungime cu 

 palatul şi emarginată la vârf, buza inferioară mai mare, eliptică, 

 cu marginele din spre extremitatea sa răsfrânte, întrecând cu 

 mult buza superioară, deprimată în partea sa mijlocie. Către 

 partea posterioară corola se prelungeşte într'un pinten scurt, 

 dirijat înainte, obtus, conic sau ovoid, având lungimea egală cu 

 lărgimea. Capsulă subgloboasă, deschizându-se la maturitate 

 transversal deasupra bazei. Seminţe suborbiculare. — lunie- 

 Septembrie. 



Hab. Această plantă am întâlnit-o destul de des, dar în tot 

 cazul, ea este mai puţin abundentăc a Utricularia vulgaris L, cu 

 care de cele mai multe ori trăieşte împreună, submersă în apele 

 limpezi şi neocupate de stuh, ale gârlelor şi bălailor din delta Du- 

 nărei, atât în partea sa cuprinsă între braţele Chilia şi Sulina^ 

 dar mai ales între acesta din urmă şi Sf. Gheorghe, 



