144 BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 



bone«, comunicată Academiei Regale a Belgiei în şedinţa de la 

 4 Decemvrie 1886. 



In acel plan de lucrare se poate uşor vedea şi pătrunderea lui 

 Henry şi preciziunea clară cu care îşi punea chestiunea. 



Identitatea funcţională a celor 4 valenţe ale carbonului era de 

 cea mai mare importanţă, comparabil în totul cu ceeace s'a făcut 

 de către alţii, pentru a se stabi'i aceeaş identitate funcţională în 

 ce priveşte hexavalenţa ciclului carbonic al fenului. 



El căuta astfel pe cale chimică ceeace Thomsen căuta ca să facă 

 pe cale fizică. 



Munci cu încordare în această grea direcţiune, prezentând o 

 parte din rezultatele ce obţinuse aceleeaş academii în şedinţa de la 

 4 Fevruarie 1888, iar rezultatul definitiv îl comunică numai la 1906. 



Cu această ocaziune îmi scria : 



»...Quant a moi, je reste confîne â l'entree du grand empire du 

 carbone. Les microbes de la chimie organique ont encore bien des 

 choses a nous apprandre et quant je parviens â leur arracher Pun 

 ou l'autre petit secret je suiş satisfait« (1901). 



10 ani puse deci pentru ca să poată dovedi matematiceşte una 

 din chestiunile fundamentale ale chimiei organice, de oarece me- 

 tanul este la baza monumentului pe care se ridică astăzi peste 

 150.000 de corpi cunoscuţi. 



In una din aceste note se vede hotărît munca ce a desfăşurat 

 şi constatarea ce face între iuţeala cu care cugetăm şi stabilim do- 

 vedirea unei chestiuni şi greutatea ce întâmpinăm în executarea 

 lucrării de laborator pentru a confirma ipoteza. 



Iată de ce cu ocaziunea cincantenarului său de profesorat elevii, 

 colegii şi prietenii săi se întruniră cu entusiasm pentru a-1 sărbă- 

 tori, de oarece în persoana lui Louis Henry se sărbătorea triumful 

 ştiinţei, se sărbătorea un caracter, se sărbătorea abnegaţiunea, 

 bunăvoinţa, calităţile eminente ale omului şi profesorului şi cu deo- 

 sebire munca fără preget, munca inteligentă, făcută cu rost şi cu 

 lărgire sufletească, munca întăritoare şi consolatoare considerată 

 ca o adevărată binefacere şi pe care nimeni mai bine ca Henry 

 nu a definit-o : 



»C*est que, dans les societes humaines, ii est une puissance, ii est 

 une force devant laquelle tout le monde doit s'incliner, c'est le travail. 



