152 BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 



el, alesul prin cugetarea senină şi înaltă, simţea bine că în studiul 

 naturii Ehova se desprindea mai puternic şi mai înălţător, că ade- 

 vărurile ştiinţifice ridică sufletul mai sus decât fraza banală a cre- 

 dinciosului fanatic şi adesea ţărmurit în puterea culturii sale, că 

 ştiinţa înaltă pe cel ce crede în ea mai mult decât ori şi ce, că ea 

 numai moralizează chiar cu adevărat şi face elemente de ordine şi 

 progres, până şi din cei ce refuză idea divinităţii şi că prin ştiinţă 

 omul numai ajunge cineva între semenii săi şi că poate deveni 

 util în înţelesul cel mai larg şi fericit al cuvântului, nu numai fami- 

 liei şi cercului restrâns al rassei sale, dar şi omenirei întregi. 



însufleţit de această scânteie, văzând mizeria şi primitivitatea 

 cercului în care se afla el, întrevăzând bogăţiile ce se capătă prin 

 ştiinţă şi cultură şi fericirea de a se ridica din adâncimile vizuini- 

 lor create prin prejudecăţi şi false credinţe, prin neştiinţă şi ură, 

 la înălţimile unde totul se scaldă în lumina unde căldura convin- 

 gerii dă vieaţă şi de unde vieaţa fericită şi înălţată contribuie ne- 

 contenit la fericirea tuturor, el nu ezită nici o clipă. 



Iată de ce tânărul adolescent, care rămăsese şi fără mijloace, 

 în urma unor afaceri nenorocite ale familiei, se opuse a deveni 

 rabin, luptă cu înverşunare, convinse şi învinse voinţele contrare 

 şi plecă în străinătate pentru ca, cu rămăşiţa .zestrei sale "în bani 

 şi scule", să poată să înveţe o altă specialitate. 



El făcii medicina la Berlin, în acel centru în care conştiinţa unei 

 Germanii viitoare se plămădea deja şi în care scrierile nemurito- 

 rului Alexandru de Humbold, în frunte cu Cosmosul său, tăceau 

 fericirea tinerelor generaţiuni şi a celor ce preterau fenomenele 

 mari ale naturei, patimilor mici ale omenirii. 



Se pare chiar că de la acea dată el "se semnalase deja" cu 

 producţiuni literare de valoare pe tărâmul medicinei şi al filozo- 

 fiei religioasă, după cum ne spune d-1 Schwartzfeld, fără însă 

 să putem avea date mai precise. 



Odată ce avu dreptul de a practica medicina, doritor de a fi 

 util omenirii şi semenilor săi în special, <:urios de a vedea lucruri 

 noui, el nu rămase în Austria, nu se întoarse la Brody, dar inima 

 îl atrase către acea regiune în care deja încolţea o vieaţă nouă, 

 ţară binecuvântată de Dumnezeu, cu un neam de oameni destoi- 

 nici şi întregi la fire, cu atâtea izvoare de bogăţie, dar aşa de tică- 



