BULETINUL SOCIETĂŢII ROMANE DE ŞTIINŢE 



217 



Corpul considerat ca dizaharid şi care-e solubil în apă, e sub- 

 stanţa capabilă ca prin inversiune cu acid clorhidric să dea naş- 

 tere la zaharuri reductoare. Vedem că frunzile de viţă, contrar 

 multor lucrări (vezi introducerea) nu conţin decât mici cantităţi 

 de acest dizaharid, care variază între 0,12 — 0,26 ^/q (pentru sub- 

 stanţa proaspătă) ; iar câte odată lipseşte (Ex. XI). Acest- corp 

 dispare foarte neregulat până la 100 sau 140 ore de respiraţie. 

 Interesant de remarcat e că, cu oarecare excepţie, oxidarea lui 

 merge paralel cu a amidonului, adică dispare când a dispărut şi 

 amidonul. 



Vom vedea din analizele chimice că în frunzele de viţă nu 

 există o zaharoză cum a pretins Petit, Ross şi Thomas (v. Lit.). 

 Până acum am considerat acest corp ca dizaharid numai din 

 cauză că dă naştere la corpuri reductoare. 



Tabela C^ 



Monozaharide calculate ca GgH^gOg 



Respiraţia 

 în ore 



22 



29 



38 



45 



53 



66 



87 



144 



285 



288 



493 



2,85 

 2,46 

 2,83 

 2,62 

 2,40 

 2,46 

 2,49 

 2,98 

 3,24 

 3,78 

 2,76 



2,87 

 2,48 

 2,77 

 2,48 

 2,37 

 2,47 

 2,28 

 2,36 

 4,27 

 1,89 

 0,25 



+ 



0,7 

 0,7 



— 2,1 



— 5,3 



— 1,2 

 + 0,4 



— 8,4 



— 21,0 



— 60,8 



— 50,0 



— 90,9 



Corpurile considerate ca monozaharide sunt în frunzele de viţă 

 cam 2,7 *^/q din substanţa proaspătă sau 11 ^q din substanţa 

 uscată ; adică proporţiunea de monozaharide este aproape egală 

 cu cantitatea de amidon + corpul necunoscut amintit. 



Până la aproape 100 de ore de respiraţie cantitatea monozaha- 

 ridelor rămâne constantă (adică atâta timp cât mai exiztă încă 

 amidon). 



Vedem dar că pe măsură ce monozaharidele sunt consumate 

 prin respiraţie, ele se reformează prin invertirea amidonului. 



