224 



BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 



Ia acest tablou sunt rezumate cifrele ce reprezintă cantitatea 

 de azot ce conţin frunzele de viţă şi care e în termen mijlociu de 

 0,67 ^/q (din substanţa proaspătă). Vedem dar că pe tot timpul 

 respiraţiei nu avem o pierdere de azot. De aci putem conclude că: 



Pe tot timpul respiraţiei, cantitatea de azot rămâne constantă. 



La aceeaş concluzie a ajuns şi G. Bonnier (1884, p. 19). 



Aceasta e interesant de remarcat, căci ne arată că materiile 

 albuminoide, chiar în cazul când ar fi atacate în fenomenul res- 

 piraţiunii (ceeace de altfel se întâmplă în a doua perioadă), des- 

 compunerea lor s'ar face numai până la un punct, care în cel din 

 urmă grad ar fi amoniacul, acesta găsindu-se într'un mediu acid 

 dă o sare conrespunzătoare. 



Tabela N^ 

 Azotul albuminoidelor coagulabile 



Respiraţia 



22 



29 



38 



45 



53 



66 



87 



144 



285 



288 



493 



0,55 

 0,54 

 0,57 

 0,57 

 0.53 

 0,54 

 0,50 

 0,54 

 0,55 

 0,45 

 0,54 



0,54 

 0,55 

 0,57 

 0,56 

 0,53 

 0,54 

 0,50 

 0,49 

 0,46 

 0,32 

 0,49 



1,8 

 1,8 

 O 



O 



9,2 

 16,3 

 28,8 



9 2 



Azotul albuminedelor coagulabile rămâne până la aproape 100 

 de ore de respiraţie constant; respiraţia prelungindu-se însă, în- 

 cepe şi această formă de azot a scădea. Diferenţa de azot — 9,2 ^/q 

 din experienţa XI (493 ore), probabil că nu mai e exactă^ de oarece 

 după acest timp ciupercele începuse a se desvoltâ pe suprafaţă 

 şi în interiorul frunzelor supuse experienţei. Aceste ciuperci ar fi 

 putut să construiască cu cantităţile de azot solubile, din nou 

 albumină coagulabilă. Am găsit în 100 gr. frunze normale proas- 

 pete (Exp. X) 0,45 gr. azot coagulabil, care, calculat ca albumină, 



