418 BULETINUL SOCIETĂŢII ROMINE DE ŞTIINŢE 



malurilor abrupte, de pe partea stângă a văiei Carasu, ceva mai 

 la vest de staţia Mircea-Vodă. In această din urmă parte coastele 

 având o expunere nordică, solul este mai umed faţă de acela al 

 primului punct, care având o expunere sudică şi sud- vestică, este 

 mult mai uscat. 



In restul ţărei ea a fost citată de Dm. Brandză^): »Pe coline 

 nisipoase şi aride. — Pe lâng-ă Galaţi către joncţiunea Şiretului 

 cu Dunărea (Meniocus linifolius DC. Guebh. mânuse.)", iar Dm. 

 Grecescu^): ?? Locuri aprice, loes danubian ; pe malul Borcei la 

 Feteşti partea din spre staţia ferată ; copios « . 



Din cele de mai sus se vede clar că, chiar în restul ţărei ea a 

 fost aflată în localităţi învecinate Dobrogei, de unde foarte proba- 

 bil această plantă a trecut Dunărea, stabilindu-se acolo unde a 

 găsit un climat şi un sol care îi este propice; dar fără a se avânta 

 prea mult în spre interiorul stepei Bărăganelor, aceasta pare a fi 

 concluzia ce se poate trage, relativ la răspândirea acestei plante, 

 cel puţin după datele ce posedăm până în prezent. De altminteri 

 este cunoscut tutulor faptul, că în regiunile de est ale Bărăganelor 

 învecinate cu Dobrogea, pe o lăţime uneori destul de mare, se în- 

 tâlnesc genuri şi specii de plante, cari lipsesc în restul Bărăgane- 

 lor şi chiar în stepele din întreaga ţară, ele fiind caracteristice 

 stepelor pontice ale Dobrogei de unde au venit. 



Ar. gcogr. Spania, Rusia, Anatolia, Palestina în deserturi, Ar- 

 menia, Persia orientală, Turkestan, Belucistan, Avganistan; Africa 

 boreală. 



Zizyphus vulgaris Lam. Dict., 3, p. 316; Gren. God. FI. Fr., i, 

 p. 334; Boiss. FI. orient., 2, p. 12; Koch. Syn., p. 127; Bonn. FI» 

 illustr. d. Fr., 2, p. 112, pi. 113; Vel. FI. bulg., p. 118; Suppl,, 

 p. 63 ; Rchb. FI. germ. ex., p. 486 — 487. — Z. sativa Desf. Atl., 

 i, p. 200. — Z. Jujuha Mill. Dict., n*^ i (non Lam.). — Z. silves- 

 tris Seg. ver., 2, p. 307. — Rhamnus Zizyphus L. Sp., p. 282. 



Dese. Arbust având la noi i — 1.50 m. înălţime. Tulpina dreaptă 

 şi foarte ramificată. Ramuri de două feluri : unele mai groase brun- 

 roşcate îndoite în zigzag ; altele subţiri verzi, glabre sau scurt pu- 

 bescente şi mai mult sau mai puţin drepte, ramurile la început sunt 



^) Prodromul florei României, p. 136. Bucureşti. 1879^ — 1883. 

 2) Conspectul florei României, p. 69. Bucureşti. 1898. 



