BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 419 



verzi, apoi devin brun-roşcate şi presărate cu numeroase lenticele 

 punctiforme. Frunze simple caduce, grlabre şi puţin conace, alterne, 

 dar dispuse în două serii opuse, scurt peţiolate (i — 2 mm. lungime), 

 cu limbul lanceolat-obtus, dinţat pe margine, dinţi obtuşi şi pre- 

 văzuţi cu câte un mic mucron, care nu este altceva decât prelun- 

 girea nervurei principale la cel din vârf, sau a nervurelor secun- 

 dare la cei laterali, cu trei nervure principale pronunţate şi con- 

 vergente către extremitatea sa. La baza peţiolului sunt două stipule 

 transformate în spini, neegali, Lnul drept şi lung (i Y2 — ^ ^^' 

 lungime), cu bază foarte dezvoltată (5 — 7 mm.), celalt mai puţin 

 dezvoltat, mai scurt (i — 2 mm. pe ramurile mai in vârstă, 4 — 6 mm. 

 pe ramurile mai tinere) şi recurbat în jos. Muguri multipli, în ge- 

 neral trei dispuşi în triunghi, la subţioara fiecărei frunze, cel supe- 

 rior este şi cel mai dezvoltat, ei sunt acoperiţi cu peri scurţi, drepţi 

 şi mai mult sau mai puţin deşi. Flori hermafrodite, axilare, grupate 

 câte 2 — 5 pe un peduncul comun, pedicelele de lungimea caliciu- 

 lui, cu bracteole mici, lanceolate, ciliate. Caliciul rotaceu, cu 5 se- 

 pale oval-ascuţite, unite între ele la bază, caduce, rămânând per- 

 sistente numai bazele lor în jurul fructului. Petale 5, alterne cu 

 diviziunile caliciului, gălbii, spatulate şi cu marginile îndoite în spre 

 interior şi împreună cu staminile sunt fixate pe marginea discului 

 cărnos hipogin, fixat la rândul său de fundul caliciului. Stamine 5, 

 opozito-petale, cu filetele libere, dar aderente de unghicula petalelor, 

 cu antere biloculare introrse. Ovar i — 2 locular, plan, cu 5 unghiuri, 

 complect aderent de disc. Stile 2 — 3. Fruct o drupă, oblong-ovoidă, 

 cărnoasă, roşcată la maturitate (Septembrie), când atârnă în jos, cu 

 I — 2 sâmburi tari, sudaţi împreună, indehiscenţi, rar unul singur 

 prin avortare. Sămânţa lipsită de şanţul dorsal. Embrion drept, 

 aşezat în afara albuinenului cărnos, cu cotiledoane plane, radicula 

 apropiată de hil. — lunie-Septembrie. (PI. 2). 



In ceeace priveşte fructificarea, la noi ca şi în Bulgaria, acest 

 arbust deşi înfloreşte, şi chiar destul de mult, totuş nu fructifică 

 sau foarte rar, acestea după cele ce mi-au spus oameni din loca- 

 litate. 



Hab. Acest arbust foarte interesant, propriu exclusiv regiunilor 

 mediteraneene orientale şi celor vest-asiatice, nu a mai fost citat 



6 



