194 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCHNŢE 



cescu la recunoscinţa posteritatea, este că prin stăruinţa lut a luat 

 fiinţă museul de mineralogie şi geologie al Universitatea din Iaşî. 

 Timp de 25 de anî, el fu silit a preda o sciinţă de observaţiune în 

 chip cu totul teoretic, fiind lipsit chiar de materialul didactic cel 

 mat strict necesar. Abia cu 6 anî înainte de a muri, în 1886, dupe 

 ce deja 'şi câştigase un frumos renume, începe a'î se aloca în bud- 

 get o sumă pentru înzestrarea cu colecţiunî. 



Pentru a'şî complecta materialul didactic cât maî repede şi a'şî 

 pune ast-fel catedra la nivelul cerinţelor sciinţeî, Cobalcescu a pro- 

 cedat în chip forte hasardat. Nu calcula nicî o-dată dacă ceea-ce 

 comanda era în raport cu suma ce o avea disponibilă. Când 'î se 

 trimeteau" spre vedere, de către deferit! furnisorî din Bonn, Gorlitz, 

 Viena şi Paris, minerale ort fosile rarî şi alte colecţiunî instructive, 

 Cobalcescu le reţinea pe tote, fără a se interesa dacă plata lor se 

 putea face în anul acela din suma alocată. Se plătea cât se putea, 

 restul se amâna pentru aniî următori Ast-fel în scurt timp museul 

 s'a vSglut în posesiunea uneî colecţiunî splendide de mineralogie 

 petrografie şi geologie, care pote rivalisa cu multe instituţiunî si- 

 milare din streinătate. 



Colecţiunea complectă de schelete de vertebrate actuale, în va- 

 lore de vr'o 20.000 de leî, care astăcjlî este trecută la catedra de 

 anatomie comparată, a fost comandată tot în chipul acesta pentru 

 a fi plătită treptat. 



Am aranjat singur şi am inventariat totă averea museuluî de 

 Mineralogie şi Geologie de la Universitatea din Iaşî, între 1892 şi 

 1894, şi sunt convins că de s'ar evalua amănunţit valorea acesteî 

 colecţiunî comandate de Cobalcescu, ar întrece mult suma plătită de 

 dânsul, socotită după actele justificative găsite la mortea luî. 



Pentru a face ceva neperitor trebue entusiasm şi decî hasardare. 

 Ce este alt ceva totă civilisaţia nostră din ceî din urmă 50 de anî, 

 de cât o operă a unor entusiaştî ? 



Omenit carî 'şî cântăresc prea mult faptele şi drămăluesc lucru- 

 rile, nu prea sunt capabilî de acte marî. 



