BULETINUL SOCIETĂŢII DE SGIINŢE 199 



transiţiune cirilico-latin. Din text se vede că acesta carte a fost 

 însoţită de un mic atlas cu aprope 200 de figurî, maî ales de fosile. 

 Aceste figurî lipsesc însă la exemplarul ce 'l-am avut în mână, şi 

 care a fost dăruit Academie* de D. General Pencovicî. Pe verso 

 coperte* stă scris: «Proprietatea Ministerului cultelor şi instrucţi- 

 uneî publice, » de unde resultă că Cobalcescu, încă de pe când P era 

 profesor de gimnasitî, se ocupa serios cu geologia şi atrăsese deja 

 atenţiunea asupra luî, pentru ca autoritatea şcolară să-'î tipărescă 

 cartea pe comptul eT. 



Autorul a voit să puie în manele şcolarilor un resumat de lec- 

 ţiunile de geologie ce se făceau în gimnasitî, şi de aceea cartea 

 constă din defmiţiunî şi noţiunî scurte asupra cunoscinţelor maî 

 însemnate din geologie, repartisate în 297 de paragrafe. Stilul în 

 care e scrisă e forte concis şi noţiunile ce se dau într'ensa sunt ri- 

 guros sciinţifice, în curent cu cunoscinţele geologice de pe atuncî, 

 în cât citind'o, ţi se pare că multe din cele 297 de paragrafe, sunt 

 tot atâtea probleme matematice pe care autorul 'şi propune a le 

 resolvi. 



Materia e repartizată în 4 cărţi, divizate în câte 2 — 3 capitole, 

 şi fie-care din acestea subîmpărţite în maî multe paragrafe nume- 

 rotate cu acelaşî numâr de ordine de la început până la sfârşit. 



CARTEA I 



Chiar de la început ni se arată teoria revoluţiunilor, ca una din 

 problemele principale ale geologieî, cum se vede din defmiţiunea 

 ce se dă acesteî sciinţe : 



«Geologia se împarte în geognosie — cunoscerea părţilor din 

 care e compus pământul şi geogonie — istoria origineî globuluî şi 

 a revoluţiunilor prin care a trecut până ce a ajuns în starea de faţă». 



Cap. I. Se ocupă cu consideraţiunî generale asupra pământuluî. 

 Pămentul a trebuit să fi fost primitiv în stare fluidă; acesta stare 

 însă nu a putut fi pricinuită pe cale aposă, adică prin disolvare, 

 pentru că câtimea de apă aflătore astăglî pe suprafaţa pământuluî, 

 ar fi fost insuficientă să solvescă o masă solidă de mărimea luî. 

 Starea fluidă nu a putut decî fi provocată de cât prin topire, ceea- 

 ce stă în acord cu creşterea temperatureî, cu cât ne apropiem de 



