204 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



pretutiedenf pe unde a găsit'o şi a distrus'o, în cât astăglf nu sciţi 

 dacă a mat rSmas treî exemplare dintr'însa. 



Acesta a fost motivul care m'a făcut să insist maî mult asupra 

 aceste* cărţî de forte mare interes pentru istoricul literatureî nostre 

 didactice. 



2. Calcarul de la Răpidea 



(Memoriu servitor la cunoştinţa structureî geologice a Moldovei şi înfăfişător 

 constituţiuneî geologice a districtului Vasluiu dimpreună cu o parte a districtelor adiacente) 



Revista română pentru sciinţă, litere şi arte. Anul II-Iea 1862, pag. 586. 



Intr'o notă a redacţiunef se spune că Gr. Cobalcescu a fost în- 

 sărcinat de ministerul instrucţiune* a face cercetărî geologice în 

 ţeră ; şi ca resultat al acestor studii a presentat acest memoriu, 

 care este prima luî lucrare originală şi tot odată cea mai veche lu- 

 crare de geologie asupra Românie!, scrisă în românesce şi făcută 

 de un român. 



Acesta lucrate este însoţită de o chartă geologică a judeţuluî 

 Vasluiu, de o planşă cu secţiunf colorate şi de o planşă cu fosile. 

 Pe chartă sunt representate în colorî cele douS divisiunî principale 

 ale sarmaticului de astăglf.' cea inferioră — huma — şi cea superioră — 

 Calcarul. Ea se întinde la Nord până la Tergu-Frumos şi Sculeni, 

 la Sud până ceva mai jos de Huşî şi VasluiQ, la Est 'cuprinde şi 

 dealurile din Basarabia de a stânga Prutului, iar spre Vest până în 

 linia despărţitore dintre Berlad şi Şiret. 



Abia întors în ţeră la începutul anului 1862, «plin de entusiasm, 

 de zel şi de încredere în viitor, pentru marea misiune ce ştia că 

 este chemat să îndeplinească», Cobalcescu începe cel înteiti studiul 

 geologic al ţSreî. Terenul 'î era larg deschis,virgin de orî-ce încer- 

 cări de atare natură. 



Pe la 1862, România era cu drept cuvînt o « terra incognita » 

 din punctul de vedere geologic. Diferiţii cercetător! carî trecuse 

 prin ţera nostrăca: Raicewich (1789), Haquet (1788 — 1795), Beu- 

 dant (1822), Boue (1840), etc, nu puteau să'şî facă decât o idee cu 

 tul eronată despre constituţia geologică a aceste! ţcrî. 



Geologia carpaţilor de pe acel timp, nu stetea mult maî bine. 

 Abia la 1 86 1 , cu cercetările luî Hohenegger în Silisia, să începe stu- 

 diul sistematic al acestuY sistem muntos. La 1862, ilustrul meti 

 profesor, genialul Eduard Suess, în « der Boden der Stadt Wien » , 



