208 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



reveni când mg voi ocupa de alt studiu special asupra aprovisio- 

 năreî cu apă a IaşuluT, publicat de Cobalcescu în 1884. 



Este surpringl&tore precisiunea cu care Cobalcescu determină vîrsta 

 geologică a Calcarului de la Răpidea, mal ales dacă ţinem cont că 

 nu avea pe atuncT absolut nicT un termen de comparaţie în regiu- 

 nile învecinate şi că nicî fosilele pe care el le menţioneză nu-'î pu- 

 teau da nicî o orientare în ace'stă privinţă. Se înţelege că nu putem 

 pretinde ca Cobalcescu să fi recunoscut în calcarul de la Răpidea 

 presenţa «etajuluY sarmatic», de 6re-ce acesta denumire a fost in- 

 trodusă în sciinţă de către Barbot de Marny la 1863, pentru de- 

 positele de apă sălcie din Europa orientală şi generalisată de 

 Eduard Suess la 1866. 



Fosilele din calcarul de la Răpidea, pe care Cobalcescu le figu- 

 reză pe planşă, considerate după cunoscinţele nostre de astăolT, 

 sunt neesact determinate şi nicî putea alt-fel lipsindu-T orf-ce lite- 

 ratură pe acea vreme. 



Aceste fosile sunt : Cyrena (= Mactra), Cardium, Vinere 

 (=Tapes), Cerithium Lamarkii?, Turbou (=Trochus?), My- 

 tillus fragilis? (probabil Modiola), Solen, Planorbe şi o măsea 

 de Rinocerus megarhinus. 



Cobalcescu deosebesce în calcarul de la Răpidea 2 sisteme deo- 

 sebite prin modul lor de formare : Una inferioră constituită din cal- 

 car silicios, care în multe locurî «trece spre piatra de moră», iar câte 

 odată este forte compact şi lutos. A doua sistemă superioră este 

 alcătuită din calcar grosiar. 



In sistema inferioră «Cyrenele sunt rarî şi cuprinde lymnee şi 

 planorbe, frungle de dicotilidonate şi infiltraţiunî de Bioxid de Man- 

 gan, decî s'a format într'un lac ce era aprope de mare şi pote co- 

 munica cu densa». 



Partea superioră e marină «decî lacul s'a prăbuşit şi marea a 

 venit. Acest calcar marin se depunea într'un golf ce venea de la 

 Sud şi se întindea de la Nistru până la Călugăra lângă Bacău». 



AicY geologul începător de pe atuncî greşesce considerând sis- 

 tema inferioră ca o formaţiune de apă dulce, ceea-ce p6te să pro- 

 vie dintr'o interpretaţiune falşă a fosilelor menţionate, dar pe de 

 altă parte recunosce exact extensiunea măref sarmatice până în 

 colinele salifere la vest de Bacăti. 



