210 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 



rupt o parte dintr'însul şi au transportat'o săpând ast-fel Valea 

 Prutuluî şi acelea ale rîurilor ce purced din podişul Rapide! spre a 

 curge către Sud» 



Acest curent cataclysmic ce venea din spre Carpaţî «ca un ocean 

 ce curgea cu repejune» şi care a rupt locurile pe unde a trecut a 

 dat nascere depositelor de prund aşternute pe fundul văilor nu- 

 mite «diluviul sur». Aduce apoî mărturia lut Boucher de Perthes 

 că omul exista în timpul teribeluluî fenomen al diluviuluî sur, spu- 

 nend: «prin urmare omul exista pe păment când Prutul şi cele-1'alte 

 rîurî ce ne au ocupat nu existaţi încă şi pe când regiunea ce con- 

 siderăm, în loc de a presenta delurî şi văî, consta într'un podiş şi 

 avea cel puţin 250™ înălţime absolută». 



Al doilea cataclysm, trebue să fie acela căruî se datoresce depu- 

 nerea diluviuluî galben. Acesta însă a trebuit să fie maî blînd aco- 

 perind atât înălţimele cât şi văile cu mantaua productivă de Loess ; 

 el nu a avut efect maî sus de iooo m , căcî nicăerî în locurile ce au" 

 acesta înălţime nu întâlnim acest deposit. 



Al 3-lea deposit cataclysmic este Ciomoi-zemle al Ruşilor sati 

 diluviul negru Cataclysmul ce l'a produs s'a petrecut mult timp 

 după diluviul galben. «Acest deposit a caret putere maximă nu 

 trece peste 1 metru în ţările nostre, este constituit printr'o ma- 

 terie negră formată din lut cu o câtime mare de materiî vegetale. 

 El se află prin locurile late şi în văî. Se găsesce numaî între Uralî 

 şi Carpaţî şi Marea-Negră şi Valdaî şi este forte productiv». 



Cum vedem, numaî în perioda diluvială, Cobalcescu găsesce că 

 aii avut loc 3 cataclysme. De alt-fel el esplică forte bine şi în chip 

 cu totul natural distrugerea podişuluî de calcar prin acţiune apelor 

 subterane şi dacă 'şt ar fi închipuit acesta acţiune, unită cu aceia a 

 apelor curgStore şi continuată într'un timp îndestul de lung, ar fi fost 

 deajuns pentru producerea reliefulut actual al împrejurimilor Iaşilor. 



Pe de altă parte descrierea ce el o dă loesulut — «o materie fria- 

 bilă, porosă" — , care se întinde ca o mantie peste delurî şi văî, 

 şi chipul cu totul plastic cum 'lti represintă în profiluri, nu se îm- 

 pacă de loc cu ideia depunereî lut de un curent cataclysmic, ci se 

 acordă forte bine cu formarea acestuî deposit din praful dus de 

 vînturî. Teoria eolică asupra origineî Loessuluî este însă propusă 

 de Richthofen abia în 1877. 



