248 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SGIINŢE 



tuţiunea şi funcţionarea acelut organism în stare sănătosă, cu alte 

 cuvinte anatomia şi fisiologia Iul A fost un timp când se credea că 

 organismul bolnav se conduce dupe alte legt de cât cel sănătos. 

 Din fericire acesta barieră a fost ridicată cu cel mat strălucit succes 

 în <jiua în care s'ati stabilit legile fundamentale, ce guverneză corpit 

 vieţuitor! de la cet mat simpli până la cei mat perfecţionat!. Şi care 

 a fost basa în alcătuirea acestor legî? Sciinţele fisico-chimice sunt 

 în primul r.end. 



Mai este ore trebuinţă să v£ spun că fisiologia modernă recu- 

 nosce ca prim fondator al et pe marele chimist Lavoisier ? Că pato- 

 logia modernă a fost creată de chimistul geniu Pasteur ? Cut, dacă 

 nu fisicianilor, datoiim microscopul acest preţios aparat, cu ajutorul 

 căruia ochiul nostru pote să vadă în intimitatea constituţiunet orga- 

 nismelor celor mat complexe ? Când CI. Bernard a introdus în fisio- 

 logie principiul determinismului experimental, de unde '1-a luat 

 el dacă nu de la sciinţele fisico-chimice ? Şi îndată ce o descoperire 

 se face în domeniul acestor sciinţt, medicina caută a o aplica numat 

 de cât ; un exemplu recent, sunt razele lut Rontgen. Ar trebui să 

 trecem prin totă fisica şi chimia, ca să vedeţt că ort-ce parte veţt 

 lua din aceste sciinţt, ea 'şt are aplicaţiunea sa la studiul fenome- 

 nelor ce se petrec în corpit vieţuitori Ast-fel s'au constituit, o chi- 

 mie şi o fisică biologică. 



Când dar legile dupe care se conduce un organism sănătos, sunt 

 cele fisico-chimice, este evident, că ort-ce turburare în mersul regu- 

 lat al acestor funcţiuni nu pote să se sprijine pe altele. Et bine, 

 medicina, care are pretenţiunea de a preveni şi repara ast-fel de 

 turburărt trebue să cunoscă aceste legî. Ele sunt unice când e vorba 

 de a considera viaţa în caracterele sale generale. Aplicaţiunea lor 

 însă, devine din ce în ce mat anevoiosă, pe măsură ce ne ridicăm 

 în seria corpilor vieţuitor!. 



In adev&r, cu cât organismele devin mat complexe ca constitu- 

 ţiune, cu atât şi funcţiunile lor iau" caractere diferite, de şi reduse 

 la cea din urmă analisă, ele sunt aceleaşt pentru tote. 



Se înţelege că în acest cas, studiul lor aprofundat devine din ce 

 în ce mat greu. (Omenit de sciinţă ati aplicat însă la timp acel folo- 

 sitor principiu" al împărţiret muncet, care a condus la adeverate 

 specialisaţiunt funcţionale, întocmaî cum le vedem când urmărim 



