BULETINUL SOCIETĂŢII DE SCIINŢE 595 



Urmând procederiî altor descriitorî aî obiectului acestuia, voitl 

 să încep şi eQ cu descrierea istologică a organelor lui Eimer. Despre 

 părerile succesive ale lui Eimer, Mojsisowics şi Huss în general 

 am amintit deja sus în prospectul literar. Aici aşi aminti maî întăiti 

 că Huss (1. c. p. 4) crede, cum că partea basală a conului tactil este 

 formată numai cât din duoS celule mart cu nucleî mari şi rotunji, 

 care sunt situate de ambele părţi ale firului nervos axial. La acesta 

 alătureză el şi o figură (fig. i), în care în adever putem observa 

 duog spaţiurl (celule ?) în drepta şi în stânga a nervului axial. In 

 spaţiul din drepta observăm însă o celulă cu un menise tactil, 

 despre cari amintesce Huss, că se află în conul tactil— ceea ce e şi 

 adev&rat — din care resultă, că celulele tactile ar trebui să fie aşe- 

 zate în alte celule mal mari, ce nu e posibil ; iar ce privesce figura 

 sa 4, nu 'ml vine a crede, că represintă o secţiune din apropierea 

 basel conului tactil, căci, precum vom vedea maî jos, şi precum 

 amintesce Huss însuşi, aici nu formeză nici nervii axiali nici cel 

 laterali noduri terminale, ceea ce însă nu corespunde figurii amin- 

 tite, din care se pote deduce, că secţiunea corespunde sati unei 

 părţi de mal sus sau chiar adevăratului con tactil. Ce se atinge de 

 preparatele mele, nu am observat o ast-fel de făptură a basel or- 

 ganului lui Eimer. In fine se contrazice Huss însuş în punctul 

 acesta amintind la explicarea figurilor, cum că figura a patra »în- 

 faţişeză o secţiune transversală prin un organ Eimer ian la jumă- 

 tatea înălţimel epidermei". De aici este evident, cum că acesta stă 

 în contrazicere cu cele amintite. Dupe observările mele constă 

 basa organului Eimerian din mal multe celule, cari sati nu se dis- 

 ting de loc de cele de rend, sati numai prin o mărime mal însem- 

 nată. Hotarul între celulele de rând ale epiteliulul de forma tam- 

 ponelor şi între celulele basale ale organului Eimerian îmi pare 

 dat prin presenţa nervilor laterali (17 — 19 în periferia conului tac- 

 til. Ca alt criteriu maî putem stabili cu Huss forma şi situaţiunea 

 nucleilor celulelor acestora, cari încunjoră organul în părţile sale 

 inferiore, pe cari le-ati cunoscut el ca celule dinţate sati spinose 

 (Stiftzellen), precum şi pe cele situate mal sus ca tot ast-fel de 

 celule. Ingustându-se tot maî mult organul în sus se micşo- 

 reză tot-d'o-dată şi numeYul celulelor, care îl compun, ast-fel că 

 constă în fine din pături de câte duo£ celule aşezate peste 



