598 BULETINUL SOCIETĂŢII DE SGIINŢE 



Mojsisovics şi Huss nti 'şî au putut da s^ma, căcî eî au lucrat 

 cu aur cloric, prin care metodă firele axiale apărură numai ca fire 

 deosebit de gr6se, despre care spune chiar Mojsisovics, cum că 

 «aicî avem de aface numaî cu cilindri axialî goî de şi maî groşî.» 

 De aicî resultă iarăşî cât de necesar a fost de cercetat şi râtul 

 cârtiţeî cu albastru de metilenă, spre a putea avea siguranţă des- 

 pre factele aflate cu ajutorul altor metode. Organele luî Eimer se 

 pot compara cu organele lut Herbst din ciocul paserilor înotătore, 

 căcT atât unele cât şi altele sunt compuse de celule turtite şi aşe- 

 zate în mod regular ; nerviî parietalî se pot compara cu nerviî 

 descoperiţi de către Dogiel în organele luî Herbst, cart încungiură 

 columna internă, iar nerviî axialî cu nervul de demult cunoscut din 

 osia columneî, pre care '1 desemnă Dogiel şi '1 descrie conform 

 unuia din osia organelor luî Eimer, adică el este gros şi constă 

 din duoe" substanţe, una laterală mat puţin albastră, şi alta axială 

 intensiv albastră. Cea din urmă este firul axial compus din mat 

 multe fibrile primitive, iar cea d'ânteiu" substanţă interfibrilară, care 

 adeseort este granulosă şi înfăşură atât firul axial cât şi fibrilele 

 primitive, care '1 compun. Fenomenul acesta nu este nimica nou, 

 căcî qlice Dogiel (1. c.) cu privire la el : «O ast-fel de lăţire a fibrile- 

 lor şi a substanţet interfibrilare s'a descris deja de lung timp înc6ce 

 de către mulţt autort, între alţitşi de către mine, şi se observă în di- 

 feritele aparate terminale, d. ex. în aparatele terminale motorice, 

 în corpuş6rele nervose genitale, etc.» 



Din aceste induse reesă, că şi nerviî axialt din organele lut Ei- 

 mer constau" în partea lor inferioră cea grosă dintr'o mulţime de 

 substanţă interfibrilară, care învelesce fibrilele primitive întrunite 

 într'un fir axial. Asemănarea sus numită se mat pote aprecia prin 

 aceea, că firele axiale formeză la colţurile cursuluî lor celuî ziczac 

 nodurele, care staţi cu cât maî sus cu atâta pe maî lungî stile. Fe- 

 nomenul acesta la observat Dogiel şi la corpurile luî Herbst, ale 

 cărora nodurele se termină în protoplasma celulelor columneî in- 

 terne. Şi nodurelele cele din corpurile luî Eimer se termină în 

 lăuntrul protoplasmeî celulelor celor de modificare specifică şi 

 anume în sînurile sau încrestările nucleilor (fig. i, 4), ceea-ce a cons- 

 tatat deja Huss. Din t6te cele induse putem constata următorul fact 

 în privinţa terminaţiuniî nervilor axialî: Firele axiale constau din 



