BULETINUL SOCIETĂŢII ROMANE DE ŞTIINŢE 



pune la dispoziţie, după cum s'a încercat a se face până în pre- 

 zent, determinându-se pur şi simplu numai proporţia de substanţe 

 nutritive, solubile într'un agent dizolvant oarecare, cum de exemplu : 

 apă, apă saturată cu CO.,, acizi de o anumită concentraţie, etc. 

 Studiind solubilitatea substanţelor fertilizante, în modul acesta, se 

 comitea o eroare ; pe deoparte fiindcă se considera acest fenomen 

 ca o cantitate constantă, ceeace e cu totul contrariu de cum se pe- 

 trec lucrurile în natură, solubilitatea uneia şi aceleiaş substanţe va- 

 riind după împrejurările în cari se găseşte ; iar pe dealtă parte, se 

 mai comitea o greşeală când se socotea că s'ar putea găsi un sin- 

 gur agent solubilizant, care să ne poată da o idee de acţiunea di- 

 zolvantă a rădăcinilor şi a mediului înconjurător asupra tuturor 

 substanţelor minerale, ce servă de nutriment plantelor. Aşa, de 

 exemplu, ar fi o eroare dacă ne-am mărgini să studiem numai so- 

 lubilitatea în apă a substanţelor nutritive din sol şi îngrăşăminte, 

 bazaţi pe faptul că plantele nu absorb decât acele substanţe ce 

 sunt solubile în acest agent. Rezultatul ar fi declararea ca infertile 

 a unei mari majorităţi de pământuri şi îngrăşăminte, care deşi nu 

 conţin decât prea puţine substanţe minerale solubile în apă, totuşi 

 s'au dovedit prin cultură sau experienţe demonstrative că pot sa- 

 tisface trebuinţele plantelor. 



Tot acelaş lucru s'ar întâmpla, dacă am socoti că aceleaşi cauze 

 pot interveni în solubilizarea acidului fosforic ca şi pentru potasă, 

 azot, etc, şi deci unul şi acelaş dizolvant să poată fi întrebuinţat pen- 

 tru cercetarea facilităţii de dîzoluţiune a tuturor acestor substanţe. 



Dacă ţinem însă seamă de faptul în deobşte recunoscut, că plan- 

 tele nu pot utiliza decât acele substanţe ce sunt solubile sau pot deveni 

 solubile în apă, se pune atunci întrebarea cui se datoreşte procesul 

 dizoluţiunii substanţelor insolubile din pământ sau îngrăşăminte. 



Se pot face în privinţa aceasta mai multe ipoteze şi anume : di- 

 zolvarea poate fi datorită sau unor cauze exterioare, cu alte cuvinte 

 mediului ambiant, planta păstrând un rol pasiv faţă de acest proces; 

 sau planta ia o parte activă la dizoluţiune şi atunci mediul ambiant 

 poate juca un rol pasiv ; sau şi mediul ambiant şi planta iau parte 

 activă la procesul de dizoluţiune, intensitatea acţiunii lor fiind con- 

 diţionată de împrejurările locale. Ipoteza din urmă pare a fi cea mai 

 apropiată de adevăr şi e admisă de majoritatea chimiştilor agricoli. 



