BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 



noscut până în prezent şi probabil că tot necunoscut va rămâne şi 

 de aci înainte. împingând analogia mai departe între asimilare şi 

 afinitate chimică, căpătăm convingerea că, după cum s'a putut 

 stabili prin ajutorul dinamicei chimice relaţiuni teoretice, verifi- 

 cate prin experienţă, privitoare la sensul reacţiunilor chimice cari 

 pot să se producă între diferite cantităţi de materie, iuţeala ace- 

 stor reacţiuni, temperatura la care ele se manifestă, schimbările de 

 presiune, stare termică sau electrică pe cari le provoacă, tot astfel 

 se va putea creiâ şi o dinamică a asimilării substanţelor fertilizante, 

 care să se ocupe cu stabilirea de relaţiuni teoretice între reacţiunile 

 de solubilizare la cari pot da naştere diversele substanţe în pre- 

 zenţa plantei, iuţeala lor de dizoluţiune, temperatura la care se 

 manifestă etc, şi verificarea lor experimentală. 



Examinând metodele propuse până în prezent pentru determi- 

 narea substanţelor asimilabile, vedem că ele sunt mai mult con- 

 venţionale decât raţionale şi toate au la bază metodele de investi- 

 gaţiune ale chimiei statice. Din această cauză rezultatele obţinute, 

 nu numai că diferă de la una la alta, dar nici nu concordă cu reali- 

 tatea faptelor. 



Prima metodă raţională, bazată pe principiile dinamicei chi- 

 mice, a fost preconizată de Mitscherlich şi consistă în faptul că el 

 nu se preocupă numai de determinarea cantităţii de substanţe so- 

 lubile ci şi de iuţeala lor de dizoluţiune. 



Pentru determinarea acestui factor, (iuţeala de dizoluţiune), Mit- 

 scherlich face ipoteza că în asimilarea substanţelor nutritive nu 

 intervine decât următorii patru factori fizico-chimici : cantitatea de 

 CO2 din apele din pământ, temperatura, timpul şi cantitatea de apă 

 (Bodenkunde p. 178. etc). Pentru a vedea cum variază solu- 

 bilitatea în raport cu unul din aceşti factori şi cel mai important, 

 cantitatea de apă, Mitscherlich menţine pe ceilalţi trei con- 

 stanţi şi face să varieze sau cantitatea de apă numai, sau, ceeace 

 e acelaş lucru, cantitatea de substanţă. Experimentând în modul 

 acesta cu fosfatul tricalcic şi cu alte combinaţiuni insolubile ale 

 acidului fosforic, Mitscherlich găseşte : că în primul caz cantitatea 

 de acid fosforic dizolvată, calculată în procente, creşte cu cantita- 

 tea de apă, iar în al doilea, concentraţia soluţiunii creşte cu canti- 

 tatea de substanţă. Construind curbele de dizoluţiune, constată că 



