BULETJNUL SOCIErĂŢIl ROMÂNE DE ŞTIINŢE 



efectul îngrăşămîntului studiat. Cu cât f va fi mai mare, cu atât în- 

 grăşămîntul a fost mai bine utilizat de plantă. Aceasta constantă 

 Mitscherlich o numeşte (Wirkungsfaktor)=:/ac/orw/ de eficacitate. 

 Divizând factorul de eficacitate al unei substanţe prin cantitatea 

 de substanţă nutritivă corespunzătoare, calculată în procente, ob- 

 ţinem valoarea eficace (Wirkung-swert) a acelei substanţe. Com- 

 parând valoarea eficace cu iuţeala de dizoluţiune a substanţei, re- 

 prezentată prin constanta S, punctul de saturaţiune sau canti- 

 tatea maximă de substanţă solubilă din loo gr. (procentul), 

 obţinută pe cale analitică cu ajutorul funcţiunii log-aritmice 

 Lg(S — >')=k — cx, Mitscherlich găseşte că aceste două cantităţi va- 

 riază în raport direct. In consecinţă, dacă am avea două sau mai 

 multe substanţe a căror iuţeală de dizoluţiune s'o însemnăm V, V', 

 V etc, punctele de saturaţiune cu S, S', S'% etc, iar valoarea 

 eficace cu W, W, W'',, atunci putem scrî : 



V _ S _ W S S' _ S'' 



ceeace se poate vedea şi din următorul exemplu dat de el pentru 

 control : 



W S S : W 



Fosfat bicalcic , . . 



. 3.14 



0.384 



0.122 



» tricalcic . . . 



. 1.72 



0.216 



o.i 26 



Sgura lui Thomas . . 



. 1.82 



0.227 



0.125 



III) In cazul când am avea două sau mai multe substanţe^ 

 cu conţinut diferit de substanţe nutritive solubile şi cu diferite 

 puncte de saturaţie^ atunci iuţeala de dizoluţie va fi propor- 

 ţională cu productul dintre conţinutul în substanţe nutritive^ 

 (P^lo) calculat în procente şi puctul de saturaţiune S. Pentru 

 judecarea unui îngrăşămînt va trebui aşa dar, să multiplicăm 

 aceste două cantităţi P şi S şi productul aflat îl vom compară 

 cu cel obţinut cu un alt îngrăşămînt, care ar conţine aceeaş 

 substanţă nutritivă şi rezultatul va fi acelaş^ ca şi cum am fi 

 comparat rezultatele obţinute prin încercările de vegetaţie. 

 (Boden kunde pg. 193 — 194). 



Dacă examinăm în mod teoretic concluziunile la cari a ajuns 

 Mitscherlich, atât cele referitoare la studiul dizoluţiunei cât şi cele 



