12 , BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 



L^ încercările de vegetaţie atât A cât şi Lg (A-a) sunt deter- 

 minate experimental direct, de oarece A e recolta maximă obţinută 

 cu o sare solubilă în apă, Lg (A-a) e valoarea ce obţinem când 

 facem în ecuaţiunea Lg (A — y)^=K — f x pe x=o, adică nu dăm 

 elementul fertilizant pe care-1 studiem. In acest caz y=a, recolta 

 minimă ce o obţinem fără îngrăşământ şi deci K:=Lg (A — a). 



Singur factorul f se determină prin calcul cu ajutorul formulei 



^ Lg (A-a)— Lg (A-y) 



f=: şi se verifică dacă f e constant pentru 



diferitele valori ale lui x, X|, Xg, Xg, etc, şi ale lui y, y^, y^, yg, 

 etc. (Mitscherlich, Bodenkunde, pg. 306 — 307). 



2) Pentru controlarea rezultatelor obţinute prin studiul dizolu- 

 ţiunei şi al încercărilor de vegetaţie, ne vom servi de următorul 

 raţionament : . 



Dacă avem mai multe substanţe A, A', A", ce conţin aceiaş 

 cantitate totală dintr'un element fertilizant, însă sunt înzestrate cu 

 iuţeli de dizoluţiune într'un dizolvant oarecare diferite, şi anume 

 V, V', V"... ştiind că iuţeala de dizoluţiune e proporţională cu fac- 

 torii C, C, C"... din ecuaţiunile logaritmice respective, iar iuţeala de 

 asimilaţiune e proporţională cu valorile eficace W, W, W", de- 

 duse prin ajutorul factorilor de eficacitate f, P, f" din funcţiu- 

 nile logaritmice corespunzătoare încercărilor de vegetaţie, divizaţi 

 prin conţinutul procentual al substanţelor respective şi admiţând 

 că iuţeala de asimilaţiune poate fi dată prin iuţeala de dizoluţie, 

 vom putea scrî : 



\^_C _W C _C^ 



V C W C C _ ^ 



Şl yTT = q77 = ^. sau ^ ^ i^ Şl in mod general 



3) In cazul când substanţele studiate ar avea deosebite nu numai 

 iuţelile de dizoluţiune ci şi conţinutul procentual de element ferti- 

 lizant, valoarea eficace va fi proporţională cu produsul dintre fac- 

 torul C, dedus prin studiul dizoluţiuni, şi conţinutul procentual al 



