28 BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 



Am căutat apoi să fixez proporţia de acid faţă de a substanţei, 

 astfel încât oricare ar fi fost concentraţia acidului, schimbările pe 

 cari le-ar fi suferit să fi neglijabile în raport cu schimbările sub- 

 stanţei, cu alte cuvinte, să am tot cazul reacţiunilor monomolecu- 

 lare ca şi în cazul apei saturate cu CO2. Socotind că raportul 

 I : 500, e suficient pentru a determina iuţeala de dizoluţiune după 

 formula reacţiunilor monomoleculare, nu-mi mai rămânea decât 

 să fac să varieze concentraţia acidului, în conformitate cu regu- 

 lele stabilite în primul capitol al lucrării. 



Şi aici, ca şi în cazul solubilităţii în apă saturată cu COg, am 

 luat toate precauţiunile necesare pentru a înlătura cauzele de 

 erori, determinând întâiu potasa dizolvată de acidul clorhidric din 

 flacoane şi capsule (dererminarea seacă). 



Valoarea acestor analize fiind aproape aceiaş pentru toate con- 

 centraţiunile acidului clorhidric până la lo^/^, s'a făcut media şi s'a 

 obţinut cifra t», 00093 KgO la i.ooo cc'^, faţă de 0,00107 ^/^^ KgO, 

 obţinută la metoda cu COg. Mai departe, s'a procedat la fel ca şi 

 la acidul carbonic, cu singura deosebire că la HCl nu s'a făcut 

 mai mult de două analize paralele, decât în cazul când rezultatele 

 obţinute cu cele dintâi două analize paralele ne-ar fi lăsat în dubiu 

 asupra exactităţii dozajelor făcute. Din cauza aceasta, n'a mai 

 fost nevoie să se calculeze nici eroarea probabilă ca în cazul di- 

 zoluţiunii în COg. 



Rezultatele obţinute sunt consemnate în tabloul ce urmează 

 (vezi pag. 29), din care se poate vedea următoarele lucruri : 

 i) din cauza solubilităţii prea mici şi aproape constante a Musco- 

 vitului şi Ortoclazului, a trebuit să renunţ la determinarea iuţelei 

 de dizoluţie, prin ajutorul formulei logaritmice, pentru aceste două 

 substanţe ; 2) pentru determinarea funcţiunii logaritmice în cazul 

 Fonolitului, a trebuit să reduc procentul de HCl la o valoare de 

 I o ori mai mică decât pentru Biotit ; din această cauză şi valorile 

 calculate pentru concentraţiile HCl mai mari decât i'^/q, diferă 

 mai mult de cele experimentale. Conform celor spuse la metoda 

 cu CO2, în loc să comparăm rezultatele parţiale obţinute pentru 

 Biotit şi Fonolit, putem compara funcţiunile logaritmice cari ne 

 reprezintă iuţelele lor de dizoluţiune. 



