44 BULETINUL SOCIETĂŢII ROMÂNE DE ŞTIINŢE 



a) Studiul di zoluţiunei substanţelor nutritive, într\in agent 

 de dizolvare oarecare, nu poate să ne dea rezultate conforme 

 cu încercările de vegetaţie decât numai atunci^ când vom în- 

 trebuinţa metode identice cu cele ale dinamicei chimice. Func- 

 ţiunea logaritmică^ Lg(S — y]=^K — cx, ce ne dă iuţeala reacţi- 

 unilor monomoleculare^ veri fie ându-se şi în cazul dizoluţiunei, 

 urmează că factorul c, ne va dă criteriul după care trebuie să 

 udecăm iuţeala de dizoluţie şi nici de cum factorul vS, după 

 cum a socotit Mitscherlich : 



b) De oarece factorii ce contribue la solubilizarea substanţelor 

 nutritive sunt diferiţi şi în strânsă legătură cu natura elementului 

 fertilizant, iar dizoluţiunea este o funcţiune nu numai de cantitatea 

 dizolvantului ci şi de natura lui, urmează deci că nu e posibil ca 

 unul şi acelaş dizolvant să ne dea indicaţiuni precise de mo- 

 dul în care vor fi utilizate toate substanţele nutritive de care 

 au nevoe plantele : (Azot, PgO-, K2O etc). 



Din cercetările lui Mitscherlich rezultă, că apa saturată cu 

 C O^ convine foarte bine pentru studiul asimilării acidului 

 fosforic^ pe când din cercetările mele cu mineralele potasice 

 rezultă, că dizolvantul cel mai potrivit pentru studiul asimi- 

 lării potasei este acidul clorhidric. 



Chestiunile de detaliu sunt şi ele în număr de două : 



a) Micele sunt capabile de a da solului potasa sub o formă 

 mai asimilabilă decât feldspaţii sodico-potasici ; 



b) Facilitatea de asimilare a potasei dintr'un mineral e în 

 strânsă legătură cu gradul de dezagregare pe care îl pre- 

 zintă ; cu cât procesul de dezagregare va fi mai înaintat cu 

 atât potasa va fi mai uşor asimilată de plante şi reciproc. 



5 Fevruarie 191 5. • • 



