o histogenesi Leydigovy „pnnktsubstance" u Clepsiny. 7 



je dvojím způsobem: dosti hlubokým zářezem s dorsalní strany do 

 ganglia zasahujícím a více nebo méně vazivovými elementy naplněným, 

 a pak polohou „medianních buněk" dřívějších autorů, respektive cho- 

 váním jejich dvou hlavních výběžků. O této věci budeme míti příle- 

 žitost blíže se zmíniti až později. Mimo to je svislá osa Symmetrie 

 každého ganglia určena také velice nápadnou „kommissurou" ner- 

 vovou, která však na praeparatech pyrogallolovou stříbrnou methodou 

 Ramón y Cajala objeví se jako křížení vláken nervových, jež původ 

 svůj mají v gangliových buňkách lateralní skupiny a jež odtud na 

 druhou stranu skrze obě polovioy „punktsubstance" probíhajíce, ko- 

 nečně do nervového periferního kořene strany opačné vbíhají. 



Střed každého ganglia zaujímá rozmanitě kreslená, popisovaná 

 i vykládaná „punktsubstance", periferie její pak tvořena je s každé 

 strany dvěma obaly gangliových buněk lateralními a dvěma ventral- 

 ními, takže na příčném průřezu vidíme „punktsubstanci" obklopenu 

 třemi úsečemi: dvěma lateralními s každé strany a jednou ventralní, 

 přes celou basi obou polovin ganglia sahající; na horkontalním řezu 

 vidíme s každé strany dvě skupiny gangliových buněk za sebou, do- 

 hromady tedy čtyři skupiny ; na sagittalním řezu na ventralní straně 

 ganglia dvě skupiny gangliových buněk za sebou ležící. V tomto po- 

 sledním případě je hranice mezi oběma skupinami dána dotekem nej- 

 nižšího bodu ventralní konvexity „punktsubstance" s obalem. Lateralní, 

 za sebou následující skupiny buněk gangliových jsou od sebe oddě- 

 leny uprostřed délky ganglia dvojitým kořenem nervovým. Lateralní 

 pak skupiny gangliových buněk odděleny jsou od ventralních obaly 

 vazivovými, jimiž je každá skupina gangliových buněk uzavřena, a jež 

 v sobě zároveň uzavírají jednotlivé, pravidelně umístěné rourky sva- 

 lové. Tytéž poměry ostatně popsal Bristol stejně pro Nephelis. 



Mimo zmíněné už Hermannovy „medianní buňky" uvnitř ganglií 

 za sebou (tedy ve dlouhé ose) vždy asi na rozhraní první a druhé, 

 a druhé a třetí třetiny umístěné veliké buňky, stanou se při prohlí- 

 žení sérií již při malých zvětšeních nápadnými veliká jádra v půli 

 každého connectivu, tedy vedle sebe (po stranách dlouhé osy) umí- 

 stěná. První buňky „medianní" zachyceny jsou tedy centrálně na me- 

 dianních řezech vždy po dvou v každém ganglii, druhé buňky, con- 

 nectivové vždy po dvou na příčných řezech středem connectivu ve- 

 dených. 



To co právě řečeno o „medianních buňkách", platí o námi pře- 

 devším zkoumaném objektu, Clepsine sexoculata, jakož i o jiných 



