16 - I. Em. Mencl: 



řezech (fig. 6.) se stejnou zřejmostí jako na podélných (fig. 7.)- Me- 

 dianní jádra vynikají zvláště na fig. 7. bohatostí chromatinu seskupe- 

 ného ve velikých vločkách a svojí žhavou červení. 



Teprve ve stadiích dalších nastává konečně hromadění proto- 

 plasmy kolem medianního jádra, a vzniká tak skutečná Hermannova 

 buňka medianní. 



Poměry jádra zobrazené na fig. 6. jsou posledním stadiem kde 

 jádro je ještě zdánlivě nahé; v dalším postupu differenciace setká- 

 váme se s poměry, které jsou znázorněny na fig. 8 a. Zobrazena je tu 

 jen střední část celého průřezu nervového pásma; „punktsubstance" jeví 

 se tu složena z hrubších teček dvojího tonu: jedny jsou růžové, druhé 

 přijaly více kys. pikrové z barvy a jeví se tedy oranžové až skoro 

 žluté. Na horní straně uprostřed celku uloženo je chromatinem velmi 

 bohaté jádro, velikostí svou jádra gangliových buněk více než dva- 

 kráte převyšující. Okolí jeho nejeví však více hmotu nestejnorodou, 

 nýbrž obklopeno je skoro trojúhelníkovou partií jemné zrnité červe- 

 navé hmoty — jejíž špička je obrácena ventralné. Přibývání této 

 hmoty děje se tedy dole. Hmota tato je protoplasmou jinak nediííe- 

 rencovanou medianní buňky a prodělává ještě řadu processu dříve, 

 než se stane hotovou medianní buňkou se všemi svými zajímavými 

 strukturami. 



Plasma tato na své straně spodní, jak řečeno vzrůstá, až do- 

 stoupí k hranici mezi vrstvou gangliových buněk a centrální hmotou 

 nervovou — starou „punktsubstancí", a rozšířenou basí svou přisedá 

 těsně k bláně tvořící onu hranici a vchází s ní tak v intimní dotyk. 

 Není vyloučeno, že blána tato je vytvořena basí medianní buňky samé 

 aspoň z části — v té věci však chybí nám pozorování v tom směru. 

 Zcela jisto však je, že jako pozdější výběžky, jak níže budeme míti 

 příležitost seznati, úplně splývají s obalnou blanou celé „punktsub- 

 stance" (^ vnitřní neurilem Ve.jdovského), tak i tělo buňky na ven- 

 tralní straně s obalem tímto tvoří jedinou hmotu, což u svrchované 

 míře přispívá k pevnosti celku. 



Dorsalní část medianní buňky počíná se protahovati vzhůru dvěma 

 cípy, jež vzrůstají až k hornímu okraji břišní pásky nervové. Zde upí- 

 nají se oba cípy širšími konci svými na neurilem a slévají se defini- 

 tivně s ním v jedinou hmotu. Mezi tím houstne plasma těchto vý- 

 běžků, takže kol 'jádra takové medianní buňky nalézáme, plasmu ještě 

 zrnitou, zarůžovčlou, ve výběžcích směrem centrifugalním je proto- 

 plasma hustší a hustší, temněji červeně se barvící, homogenní na 

 okrajích (fig. 8 h). Toto shušťování plasmy postupuje u míře stále 



