18 ^ 1. Em. Mencl: 



ností jsou tyto fibrilly zvláštní diíferenciací ve plasmě samé — čímž 

 možno si vysvětliti volnou jejich polohu v protoplasme, eventuelní 

 vybíhání jednoho vlákna povrchem buňky do druhého výběžku atd, — 

 Dosud popisované výběžky pro tuhost a hustotu svojí plasmy jeví se 

 na Heidenhainových praeparatech co úplně černá silná vlákna. Jinak 

 je tomu s vláknitými strukturami na basi těchto buněk. Jak již 

 Hermann (1. c. Tab. XV. obr. 34.) zobrazuje, souvisí obé za sebou 

 ležící medianní buňky úzkou dlouhou anastomosou úplně mezi sebou. 

 Anastomosa tato pak jeví také zjevně fibrillarní strukturu, leč vlák- 

 nění je tu daleko tenčí a jemnější (fig. 11.). Nepodaří-li se zčernáni 

 těchto dififerenciací plasmatických pomocí haematoxylinu, jeví se plasma 

 medianních buněk jako ze samých šedých vláken složena (fig. 12.). 

 V takových případech, na což níže ještě blíže zajdeme, jeví se často 

 neurofibrilly úplně černě mezi ostatními složkami „punktsubstance" ner- 

 vové povahy postrádajícími (fig. 12.). Medianní buňky jsou podle 

 dlouhé osy silně protáhlé a jeví nápadné shuštění protoplasmy od 

 jádra na obě strany v medianní linii probíhající. Tím jeví se na ho- 

 rizontálních řezech vhodně zbarvených co úzké a dlouhé vřetenité 

 útvary (fig. 13.) dlouhou osu ganglia určující. Také na basi je proto- 

 plasma těchto buněk shuštěná, což znamenitě se jeví na praeparatech 

 zbarvených Delafieldovým haematoxylinem s Orangí G (Grübler). 

 Horní okraj jeví rovněž temnější zbarvení. Při této tinkci se dá 

 fialově-modré tělo se všemi jemnými výběžky dobře v oranžové „punkt- 

 substanci" sledovati. Vidíme pak, že jako dříve popisovaná přída a záď 

 buňky hlavní podíl fibrill nahoru k bláně neurilemové vysílá, střed 

 ejí jeví dva hlavní proudy radiarních fibrill, šikmo nahoru jeden 

 a šikmo dolů druhý (fig. 14.). Z toho vyplývá, že v „punktsubstanci" 

 je veliké množství výběžků těchto buněk přimíseno. 



Z dosavadního popisu zřetelně plyne ?ia jevo, ze přijímati hunky 

 medianní za multipolární gangliové je zcela nesprávné. Jedná se zde 

 jen a jen o buňky povahy vazivové — a protože není důvodu čiyiiti 

 mezi nimi a vazivovými buňkami v nervstvu centrálním Vertebrat zá- 

 kladního rozdílu., nazývám je direktně Virchoivovým, z roku 1846 po- 

 cházejícím a všeobecně přijatým terminem buňky neiirogliové. 



Také sama tinkce Delafieldera a oranží napovídá jich naprostý 

 rozdíl od gangliových. Protoplasma buněk gangliových je hnědá zvlášt- 

 ního odstínu, způsobeného tím, že k oběma barvám stejnou jeví affi- 

 nitu. Naproti tomu jsou neurogliové buňky medianní čistě fialové, 

 beze stopy oranže, v čemž se shodují s buňkami connectivovými, jak 

 ještě jednou budeme nuceni akcentovati. 



