o histogenesi Leydigovy „pimktsubstance" u Clepsiny. 21 



dosud parallelně běžící rozbíhají (fig. 25.)- Že se děje direktní spo- 

 jení mezi íibrillaroími výběžky dvou po sobě následujícícli connecti- 

 Yovýcli buuělí slírze ganglion, o tom znamenité svědectví mimo jiné 

 vydal jeden případ na nezdařeném praeparatu dle Apáthyho (nezda- 

 řený byl proto, že neukazoval neurofibrilly v žádoucí ostrosti), kde 

 byla páska nervová a hlavně connectiv tak stočen, že na jedné straně 

 byla do polovice, až k jádru connectivová buňka říznuta kolmo, a uka- 

 zovala radiaroí průběh svých výběžků, druhá půl pak byla rozříznuta 

 podél, kde byl průběh íibriil parallelní až k jistému vzdálenému svět- 

 lému místu, od něhož šly nu druhou stranu zase radiarní paprsky. 

 To byla druhá buňka connectivová. Paprsky radiarní i podélné mezi 

 sebou neanastomosují — hlavně ne tyto druhé. Parallelní uspořádání 

 íibrill connectivových buněk v podélném řezu nutně vyplývá z uspo- 

 řádání primitivfibrill v connectivu samém. Celkové tyto poměry na- 

 značeny jsou velmi instruktivné na obr. 26., kresleném z velmi pře- 

 svědčivého, íibrilly jasně vyjadřujícího Heidenliainova praeparatu. ISa 

 praeparatech zbarvených Delafieldovým haematoxylinem a oranží G, po- 

 délně řezaných, vystupuje fibrillarní a parallelní uspořádání plasmy 

 connectivových buněk co fialové struktury ve žlutém pozadí velmi 

 často svrchovaně nápadně. V těchto případech ale jsou fibrilly zvlněné, 

 poněkud varikosní — a tu soudím, že zbarvena je tu i matečná proto- 

 plasma, v níž fibrilly jsou uloženy, ježto fibrilly samy jsou hladké, 

 což ukazují nade vši pochybu jasné praeparaty Heidenhainovy. 

 (Fig. 27.) 



Eekl jsem svrchu, že výběžky connectivových buněk ani jejich 

 fibrilly mezi sebou neanastomosují. Ve skutečnosti platí to o oněch 

 výběžcích jen s jistou reservou. Na prdeparatech zlacených dle Apá- 

 thyho vystupují všechny fibrillarní struktury bez rozdílu svrchovaně 

 ostře. A tu lze pozorovati, že mezi výběžky connectivových buněk 

 táhne se jemná síť, jen neznamenitějšími optickými prostředky vidi 

 telná, která jde od výběžku k výběžku po celé jich délce a celém 

 průřezu. Síť tato je ohromně jemná, úplně bez varikosit. Skrze oka 

 této sítě probíhají druhé složky connectivu (viz text. fig. 1., 2.). Tu 

 a tam některé silnější vlákno této sítě způsobuje dojem anastomosy 

 mezi hlavními výběžky connectivové buňky. Také protoplasma těchto 

 buněk jeví fibrillarní strukturu, což nasvědčuje tomu, že fibrilly zde 

 nejsou zase pouhé ztuhlé výběžky buňky, nýbrž struktury vzniklé 

 v plasmě, její differenciací. 



Všechny okolnosti mluví tedy proti tomu, že snad; jak skoro 

 bez výjimky se dosud za to mělo, buňky connectivové jsou povahy 



