Kolorimetrická studie o médi. 23 



Z pokusů našich lze následovné seznati : 



1. Přítomností cliloridu amonatého klesá intensita zbarvení ku- 

 praminové sole (Tabulka I.) 



2. Stejně působí ve zbarvení volný amoniak (Tabulka II.) 



3. Opačně jako salmiak a amoniak chová se uhličitan amonatý. 

 Zbarvení amoniakálního roztoku stává se přísadou jeho temnější až 

 o Ys) což zvláště důležito pro kolometrii mědi, (Tabulka III.) 



4. Aminokyseliny (i arginin) skýtají sole méďnaté modře zabar- 

 vené, jichž ton jest v některých případech týž jako solí kuprami- 

 nových, někdy však zelenavý. Intensita zbarvení jest o něco menší 

 a sice činí 60— 867o zbarvení sole kupraminové. Intensity, při srov- 

 nání s kupraminovým, roztokem jehož intensita považována za jedničku, 

 tvoří tuto řadu: 



Glutaminan mědnatý 0,29 (ton zelenavý) 



Mědnatá sůl arginin u 0,60 (ton modrý) 



Glykolan měďnatý 0,66 (ton zelenavý) 



Mědnatá sůl tyrosinu 0,68 (ton modrý) 



Kupronitrát argininu 0,82 (tou modrý) 



Mědnatá sůl leucinu 0,86 (ton modrý) (z tabulky IV). 



5. Jak známo nevylučují louhy alkalické z roztoků měďnatých 

 za přítomnosti některých látek hydroxydu mědnatého, neboť se tento 

 v alkalické tekutině rozpouští barvou modrou. Toto zbarvení lze 

 srovnati ve většině případů se zabarvením roztoku sole kupraminové. 

 Klademeli zbarvení toto za jedničku, obdržíme následující čísla pro 

 intensity zkoumaných alkalických roztoků. (Z tabulky V.) 



Za přítomnosti : 



arsenanu mědnatého 0,22 — 0,32 (ton zelenavý, intensita stoupá 



s množstvím přítomného arsenu) 

 citranu mědnatého 0,28 (ton zelený) 

 vinanu „ 0,226—0,336 (ton zelenavý, intensita stoupá 



s koncentrací přítomné vinné kyseliny) 

 slizanu mědnatého 0,53—0,62 (ton zelený, intensita stoupá 



s koncentrací kyseliny slizské) 

 glykolatu mědnatého 0,56 (ton modrý) 

 mědnaté soli tyrosinu 0,57 (ton modrý) 

 „ „ leucinu 0,66 (ton modrý) 



„ „ asparaginu 0,76 (ton modrý). 



