g. IX. František Köhler: 



Po zavedení proudu pozoruje se výchylka magnetky, při čemž 

 čte se udání obou konců magnetky; potom změní se směr proudu 

 a čtou se opět oba konce magnetky. Otočením magnetu o ISO*' a změ- 

 nou proudu získáme opět čtvero čtení. Z osmi takto vykonaných čtení 

 vezme se aritmetický průměr, jenž jest výchylkou magnetky způso- 

 benou elektromagnetem v bodě A. 



Obdobně pokračuje se v bodu i^ a z osmi pozorování vezme se 

 opět aritmetický průměr. 



Aritmetický průměr hodnot v obou pozorovaných bodech A sl B 



M 

 udává výchylku cp. K vypočtení poměru yy, kde M jest magnetickým 



momentem a H vodorovnou složkou zemského magnetismu, jest třeba 

 znáti odlehlost bodových pólů L' elektromagnetu délky L a,l' magnetky 

 délky I, z nichž vypočte se opravný člen rj. 



Jelikož 



ri = lL''-ll'\ jest-. 



M 1 r^ tg (p 



5 

 Vzdálenost bodových pólů možno položiti rovnou -^ délky mag- 

 netu a magnetky. 



V druhé hlavní poloze jest elektromagnet ve stejných vzdále*- 

 nostech severně a jižně od středu magnetky v bodech Ca D (obr. 5.). 



Pozorování vykoná se týmž způsobem jako dříve, takže obdržíme 

 z aritmetického průměru osmi pozorování výchylku qp pro druhou 

 hlavní polohu. 



Opravný člen r} jest v tomto případě 



7] 



— — 



-lL"- + ll- 





M 



r^ tg cp 





H ' 



~^H 



