Vliv zemského magnetismu na útlum a dobu kyvu při určení tvaru země. 63 



jest velmi malý u porovnání s ostatními pozorovanými kyvadly. Tak 

 pro nejsilnější magnetické pole o síle 12,210 F jest u tohoto kyvadla 

 logaritmický dekrement 0,0098, kdežto u druliýcli kyvadel pro slabší 

 magnetické pole o průměrné síle 9,700 Fjest logaritmický dekrement 

 0,0130. Toto shoduje se se zákonem, že u hmot diamagnetických jest 

 útlum mocnější, u paramagiietických jest útlum slabší. 



Při směru silokřivek upotřebeného elektromaguetu kolmo k ro- 

 vině kyvu kyvadla jest rozdíl dob kyvu v prostředí nemagnetickém a 

 magnetickém kladný, t. j. doba kyvu jest v tomto magnetickém pro- 

 středí menší. 



Při směru silokřivek upotřebeného elektromagnetu v rovině kyvu 

 kyvadla jest rozdíl dob kyvu v prostředí nemagnetickém a magne- 

 tickém záporný, t, j. doba kyvu jest v tomto magnetickém prostředí 

 větší. 



Změně 0,018 r magnetického pole odpovídá jedna jednotka 5. 

 desetinného místa tíže g, tudíž změně intensity magnetického pole 

 0,040 r v rozsahu mocnářství Rakousko-Uherského 2 jednotky 5. de- 

 setinného místa tíže g. Hodnota tato jest v mezích střední chyby re- 

 lativního měření tíže. 



Změna intensity zemského magnetismu má na útlum a dobu 

 kyvu Stück rathových kyvadel z niklové ocele jen malý vliv, který zů- 

 stává v mezích střední chyby relativního měření tíze. 



Není třeba ani při těchto Stiickrathových kyvadlech z niklové 

 oceli dbáti vlivu změny zemského magnetismu na dobu kyvu. 



Z konaných pokusů vyplývá, ze změna síly zemského magnetismu 

 nemá patrný vliv na dobu kyvu kyvadel užívaných nyní k relativnímu 

 měření tíze a ze se i k tomuto měření dá použiti kyvadel z niklové 

 oceli. 



