XL 



Dokazování siřičitanů vedle sirnatanů a jiných solí 



sirných. 



Podává Emil Votoček v Praze. 

 Předloženo v sezení dne 9. února 1906. 



Dokazování siřičitanů samotných neskytá chemikovi nijakých 

 obtíží ani tehdy, běží-li o skrovná jich množství, jeť známa veliká řada 

 reakcí k tomu se hodících. Méně snadným úkolem bylo dosud zjišťo- 

 vání malých kvant siřičitanů za současné přítomnosti některých jiných 

 solí sirných, jmenovitě sirnatanů. Sloužila k účelu tomu dávno známá 

 barevná reakce Boedekerova^) s nitroprussidem sodnatým a solemi 

 zinečnatými; s činidlem tím skýtají i dosti zředěné roztoky siřičitanů 

 normálných zbarvení rudé, kdežto sirnatany jsou bez účinku. Citlivost: 

 zkoušky té lze dle Boedekera zvýšiti přidáním trochy roztoku žluté 

 soli krevné nebo dle W. P. Bloxama^) tím, že se pracuje v roztoku 

 slabě ammoniakálném. Nicméně není zkouška ta dle zkušeností W. 

 AuTENRiETHA Í A. WiNDAüSE^) příHš spolehHva. Její citlivost totiž pří- 

 tomností sirnatanů valně se snižuje, po případě až i reakce se nedo- 

 staví. Nelze jí tudíž upotřebiti k dokázání stop siřičitanů vedle vět- 

 šího množství sirnatanů. Autorové posiez jmenovaní vypracovali k do 

 kazování siřičitanů vedle sirnatanů řpříp. k jich dělení) methodu lepší, 

 založenou na veliké nerozpustnosti siřičitanů strontnatélio a značné 

 rozpustnosti příslušného sirnatanů ve vodě: Srážejí zkoumaný roztok 

 přebytkem soli strontnaté (dusičnanu nebo chloridu); vypadlý SrSOg, 



^) Lieb. Ann. 117, 193. 



2) Chem. News 72, 63 (1895). 



3) Z. anal. Ch. 87 (1898), 290. 

 Věstník král. čes. spol. nauk. Třída 11. 



