o titraci SO3" iontoa MnO^'. 7 



H) Oxydace dithionanů. 



Zjistil jsem, že dithionan sodnatý, též barnatý po rozpuštění 

 ve vodě a přidání kyseliny sírové 1 : 10 se neoxyduje permanganatem ; 

 pridán-li však veliký nadbytek koncentrované kyseliny sírové, tu na- 

 stane rozklad uvolněné dithionové kyseliny a unikající siřičitý kysličník 

 se oxyduje nadbytkem permanganatu. Jodem v alkalickém roztoku 

 dithionany též nejsou oxydovány, v kyselém jen tehdy, dostoupí-li 

 koncentrace kyseliny sírové jistou mez, při níž už nastává rozklad 

 dithionové kyseliny. 



Ch) Dobrých výsledků lze docíliti, šetříme-li nabytých zkuše- 

 ností. Postaráme-li se o velký nadbytek permanganatu, dostatečné 

 zředění siřičitanu a náležité okyselení, jsou výsledky velmi blízké 

 oněm, získaným jodimetricky. Při následujících pokusech odměřeno 

 vždy lOOcc KMnO^ (Uc == Img SO^) 

 20cc konc. í?2 6'0, 



as liOcc roztoku Na.^ SO3 (v Ue méně než 0,bmg SOr,) a zpět 

 určíme nadbytek permanganatu bud kysličníkem vodičitým, po případě 

 roztokem síranu železnatého neb šťavelové kyseliny. 



Tak nalezeno ve lOOOcc 



I. 266fimg SO, 



II. 256,0 „ oproti jodimetricky určenvm 



III. 253,7 „ 255,5m^S02 a 



IV. 256 2 „ 255,3 „ . 



Z této práce možno tedy učiniti následující 



résumé : 



Titrují-li se siřičitany do přebytku permanganatu, okyseleného 

 kyselinou sírovou a jeho nadbytek určí se vhodným způsobem (síra- 

 nem železnatým, šťavelovou kyselinou, kysličníkem vodičitým, jodidem 

 draselnatým a sirnatanem sodnatým) dle návodu uvedeného v Koninck- 

 Meinekové učebnici: Lehrbuch der qualitativen und quantitativen 

 chemischen Analyse (II. díl, str. 442) nezískají se vždy kvantitativní 

 výsledky. 



Technicky přípustnými se stávají, pak-li že jest užit roztok 

 permanganatu, rovné neb větší koncentrace než oné, kdy Icc = Img SO^ 

 ve značném alespoň lOnásobném přebytku, roztok silné je okyselen 

 kyselinou sírovou a pričiňuje-li se zředěný roztok siřičitanu (max. 



