Příspěvek k seznání cukrů v kořeních. 5 



atd.) nýbrž i více méně kvantitativní průběh reakce mezi furolem a 

 íioroglucinem. V některých kořeních není možno přímo destilací s 127oní 

 kys. solnou určiti množství pentosanů, jelikož obsahují tekavé látky 

 s aldehydickou skupinou (ve skořici, vanilce, v hřebíčku jest dokonce 

 furol atd.), tudíž floroglucinem se srážející; proto předem každé ko- 

 ření jemně rozemleto, po vysušení bezvodým etherem vyextrahováno, 

 opět vysušeno a pak teprve destilováno. 



Destilaci s 127oiií kys- solnou prováděli jsme dle methody 

 Chalmot-Tollknsovt modifikované E. Votočkem ^^). Destilováno z lázně 

 RosE-ovA kovu, přehnáno známým postupem 390 cm^, doplněno na 

 500 cm^ 127oiií kys. solnou; z toho odměřeno 2krát po 200 cm^ de- 

 stilátu a sráženo přebytkem floroglucinu. Získaná sedlina furolfloro- 

 glucidu filtrována po době 40 — 50 hodin vysušeným a váženým Goo- 

 cHOvÝM tyglíkem asbestem vystlaným a promývána vodou až do odstra- 

 nění chlorovodíkové reakce. Na to sušena v proudu vodíku v sušárně 

 navržené E. Votočkem při 100 — 105*^ do konstantní váhy. Naváženému 

 množství furolfloroglucidu z křivky Votočkeji vyšetřené vyčteno množ- 

 ství furolu, a dle vzorce (furol — 0-0104) . 1-88 vypočteno množství 

 pentosanů. 



Výsledky, průměry to dvojího srážení, uvádíme v připojené tabulce ; 

 jsou to množství furolu resp. pentosanů v koření nesušeném; aby pak 

 mohly se výsledky tyto porovnávati s údaji jiných autorů, uvádíme 

 zároveň ve sloupci 1. množství vody stanovené postupem navrženým 

 v sjednocených methodách něm. potr. chem. díl II. str. 57. a ve sloupci 

 4. množství pentosanů v sušině. ArciC čísla tato, množství vody a pen- 

 tosanů v sušině dlužno bráti s výhradou, poněvadž stanovení vody 

 v tomto případě jest nepřesné, an v koření se nacházejí látky, jednak 

 při nízké již teplotě těkající, jednak snadno při poněkud vyšší teplotě 

 se oxydující. Čísla tato jsou tudíž prostě orientační. 



V posledním sloupci pak podáváme u jednotlivých koření jména 

 autorů, otázkou touto rovněž se zabývajících. 



U všech těchto zkoušek byla barva získaného furolfloroglucidu, 

 pokud se dala sledovati, normální, totiž zelenočerná, pouze při srážení 

 destilátu ze satureje a bílého pepře byla z počátku načervenalá. Tollens 

 a Ellett dokázali také skutečně v bílém a černém pepři přítomnost 

 methylpentosanů. 



'9) Listy chemické XXII. 87. 



