2 XXIII. J. V. Želízko: 



V nejbližším okolí Volyně sarné, podařilo se pisateli přítomného 

 pojednání taktéž nedávno zjistiti na dvou místech zajímavé a v literatuře 

 dosud neuvedené zbytky bývalé třetihorní pokrývky. 



První místo, kde jsou zmíněné uloženiny dobře odkryté, nachází 

 se jižně u Volyně, po levém břehu Dobřanovského (Starovského) 

 potoka, na severní straně cesty vedoucí k Zechovicům, která se s cí- 

 sařskou silnicí, k Vimperku směřující, stýká. 



Zde vyskytují se třetihorní jemné píshj^ šedé, žlutavé a hnědé 

 barvy, v tenkých vrstvách nestejné mocnosti střídavě uložené, na nichž 

 opět diluvialní a alhivialní nános spočívá. Odkrytá je stěna asi na 

 1'5 m. Jinak ale sahají zdejší vrstvy až dolů k samému potoku 

 o čemž nás zde přesvědčila před nějakou dobou za účelem dobývání 

 písku založená hluboká jáma, dnes již ovšem zasypaná a travou za- 

 rostlá, jako ona ostatní část bývalé třetihorní pokrývky dále k západu 

 a směrem k potoku se rozšiřující. 



Druhý zajímavější průřez kaenozoických vrstev (viz přiložené 

 vyobrazení), nacházíme na sever od Volyně, na tak zvaném Děkanském 

 vrchu, v prvním vápenném lomu, poblíže hospodářských stavení dříve 

 p. Jos. Boháčovi náležejících. 



Třetihorní uloženiny (III.) spočívají zde přímo na prahorním 

 vápenci (IV.), vyplňujíce i jeho rozsedliny. 



Diluvialní nános (II.) v patře uložený, pozůstává ze žluté písčité 

 hlíny, úlomky a balvany většinou pravápence promíšené. Nejvýše pak 

 následuje vrstva ornice (I.). 



Kaenozoická pokrývka na děkanském vrchu skládá se z nepra- 

 videlně uložených jemných písliu a jílů. 



Písky jsou barvy bělošedé, nažloutlé a hnědé, v nichž nalézáme 

 úlomky křemene, živce v kaolín proměněného (vzniklého rozkladem 

 žil aplitu, zdejší vápence hojně prostupujícího), úlomky prahorní bři- 

 dlice, v blízkém okolí na den vycházející a některé pozoruhodné 

 horniny cizího původu, o nichž ještě zvláště bude promluveno. 



Jíly, které jsou jemné, lesklé a velice mastné, barvy hnědé 

 (tabákové), šedozelené, nejhojněji ale krvavě červené, tvoří mezi pískem 

 shluky a vrstvičky. Místy vyskytují se i černé, tuhovité, raouru po- 

 dobné shluky, místy zase i co křída bílé. 



Že jíly tyto vznikly rozkladem hornin cizího původu, pozná již 

 na první pohled každý, kdo je s jednoduchými geologickými poměry 

 zdejší prahorní krajiny jen poněkud obeznámen. 



Pátraje dále po příčině vzniku zmíněných jílů, dospěl pisatel 

 této práce opravdu k zajímavým výsledkům. 



