4 XXIII. J. V. Želízko: 



Roliovec. Kusy temnolmědé, tabákové barvy, která, jakož i kámen 

 sám upomíná nápadně na kompaktní limonit. V jíl přeměněný roliovec 

 tento neztrácí původní barvy, naopak tato se stává poněkud tmavší. 



Pokud se vím s určitostí pamatovati, povaloval se balvan po- 

 dobného rohovce, celá léta též v polích jižně od Volyně, pod hřbi- 

 tovem Malsičkou, v blízkosti shora již popsaných třetihorních usa- 

 zenin u Dobřimovského potoka. V těchže místech nacházely se i kusy 

 hadcového opálu. 



Magnesit. Na děkanském vrchu vyskytuje se v celistvých kusech, 

 barvy bílé a nažloutlé. Uplač zvětralý rozpadává se zde v bílou 

 moučku, anebo tvoří jílovité shluky, namnoze kysličníkem železitým 

 červené zbarvené, zejména tam, kde přišel do styku s výše již uve- 

 deným krvavě červeným jílem. 



Nerost tento, známý jako produkt přeměny hornin, kysličníkem 

 horečnatým bohatých, objevuje se v hadcích a mastkových břidlicích 

 ku př. na Krumlovsku u Zlaté Koruny a jinde. 



Magnesit, podobně jako zde popsaný opál voskový a rohovec, 

 taktéž v širším okolí Volyně dosud nikde nalezen nebyl. 



Pozoruhodným zjevem na Děkanském vrchu, v polích západně 

 se nad naším piůřezem rozkládajících, je hojný výskyt nápadně těžké, 

 na povrchu rezavé horniny, která se zde v kusech velikosti ořechu, 

 pěsti a i větších nachází. 



V několika zaslaných kusech p. dru Slavíkovi k určení, zjištěna 

 hornina pyroxenová (diallagová) shodná s horninou Schraufem popi- 

 sovanou.'-^) 



Mnou nasbíraný materiál je neobyčejně tvrdý, uvnitř vesměs 

 tmavozelené barvy, polokovově perleťového lesku a více méně lupe- 

 nitého slohu. 



Poněvadž se hojně vyskytuje jedině na povrchu v polích, těžko 

 lze říci něco určitého o jeho původu. 



Nicméně uvážíme-li, že hornina je rozhodně cizího původu, ve 

 zdejší krajioě úplně neznámá, musela sem býti připlavena ze značné 

 dálky, a to možno že od jihovýchodu proudem vod jezera miocénního. 



Že by se bylo snad její připlavení udalo v době pozdější, dilu- 

 vialní,, je ze dvou příčin pochybné. 



Předně vody diluvialní nádržky, pod samou Volyní se rozšiřující, 

 nesáhaly zde nikdy tak vysoko (přes 400 m) a pak zbytky diluvialní 

 pokrývky na Děkanském vrchu a jinde uložené, vznikly jednak ronern 



^) Zeitschrift für Krystallographie VII. 321. 



