Účinek střídavého prondii na polarisované elektrody. ^ 



k ose e dutá pak polarisace roste, je-li křivka k ose e vypuklá, pak 

 polarisace ubývá. 



2. Schema uspořádání znázorňuje výkres 1. Proud baterie 

 B (jednoho akumulátoru) veden přes odpor R ( = 1000 ß), od jehož 

 proměnlivé části r mohl býti odvětven ke zkoušeným elektrodám 

 (1, 2). V témž kruhu nacházel se veliký odpor A (pravidelně 72475 iž) 

 a proměnný odpor C (O'l - 30.000 — oo ß), od něhož teprve od- 

 větven proud do galvanometru D'Arsonvalova (1 mm skály ve vzdále- 

 nosti 2 m odpov. 7-07 10-^0 ampère) přes veliký odpor i) (=95090 ß). 

 Odpor galvanometru s vedle zapnutým tlumícím odporem obnášel 1002 íž. 



Střídavý proud městský (110 volt a 50 kmitů) veden ke dvěma 

 svorkám komutátoru aS', jenž sloužil zároveň za klíč. Druhé svorky spojeny 

 s odporem P {— 10.000 ß) od jehož části p mohl býti proud odveden 

 ke zkoušené elektrodě (1), kdež se rozvětvovala pomocnou elektrodou 

 (r) vracel se k jednomu polepu kondensátoru K o proměnné kapa- 

 citě (0*001 — 1*110 mikrofarad). Druhý polep kondensátoru spojen 

 s druhým koncem odporu p. 



Změnou odporu r byla měněna elektromotorická síla proudu pro- 

 cházejícího elektrodami, odporem 6'byla regulována citlivost galvano- 

 metru. Proměnnost střídavého proudu spočívala zase, pokud se na- 

 pjeti týče ve změně odporu ^í, pokud se týče množství nq změně Ttapa- 

 city kondensátoru K. 



Elektrolytem bylo mýdlo (přicházející do obchodu pode jménem 

 mýdla kokosového) úprava byla tato: Do hranolku mýdla byly vra- 

 ženy ve vzdálenosti asi 3 mm, od krajů dva drátky jako elektrody 

 hlavní, třetí drátek jako elektroda pomocná na spojnici jich asi 2 mm 

 od elektrody hlavní. Drátky byly proraženy veskrz, tak že tlouštka 

 hranolku znamenala ihned délku elektrod. Hranolky byly pravidelně 

 4 cm dlouhé, 1*2 cm široké a stejně asi tlusté, a pro měření, jež se 

 mají srovnávati vždy z téhož kusu mýdla vyříznuty. Za elektrody 

 sloužily buď osmirkované drátky měděné aneb v lihovém plameni 

 vyžíhané drátky platinové. Elektroda pomocná volena proto, aby 

 účinek proudu střídavého mohl býti více koncentrován na jednu 

 z elektrod hlavních. Proud střídavý rozvětvil se totiž z ní jednak 

 směrem ke zkoušené elektrodě jednak ke druhé elektrodě, v této 

 větvi však byl značně slabší jednak proto, že mu byl v cestě větší 

 kus mýdla a mimo to nacházel se v této větvi značný odpor A. 

 Měření aspoň ukázala, že přibráním takové pomocné elektrody se 

 skutečně docílí většího účinku a že mohou býti do jisté mjry 

 elektrody separátně zkoumány. 



