6 XXIV. B. Macků: 



sobil. Změnu intensity po přerušení střídavého proudu budu nazývati 

 „trvalým účinkem'''' proudu. 



Bylo-li elektrod již tímto způsobem užito, pak ukazovaly při 

 ijovém užití téhož střídavého proudu kvantitativně jiný účinek. Jako 

 příklad uvádím počátky dvou křivek: 



! úchylka 



(intensita) 250 389 350 334 320 310 366 0-1 mm (70-7 . 10~'^ amp.) 

 změna 139 100 84 70 60 56 „ „ - 



I úchylka 



IL j (intensita) 212 283 278 259 250 250 243 „ 

 I změna . 71 66 47 38 38 31 „ 



Srovnáme-li řady, vidíme, že změna základní polohy, t. j. trvalý 

 účinek proudu má za následek zmenšeni změny intensity^ tedy citli- 

 vosti. 



Při tomto zpiisobu měření vliv prvého měření mizel dostatečně 

 teprve po několika hodinách. Tak křivka II. na obr. 2. provedena 

 za 12 hodin po křivce I. Nehodil se tedy tento způsob, mělo-li na těchže 

 elektrodách býti provedeno více měření, hlavně proto, že čas, po nějž 

 elektrody tkvěly v mýdle, měl značný vliv na výsledek (jak později 

 bude ukázáno). Proto bylo užito takového způsobu měření, při némž 

 střídavý proud působil jen krátkou dobu. 



4. Každé pozorování skládalo se z odečtení tří úchylek : 1. úchylka 

 před uzavřením střídavého proudu (Wj), jež udává původní intensitu 

 proudu mýdlem procházejícího, 2. maximální úchylka způsobená stří- 

 davým proudem (?řy), 3. konečná úchylka, když střídavý proud působil 

 30 vteřin (%), udává intensitu střídavým proudem změněnou. Pak 

 střídavý proud byl přerušen. Kromě toho pozorována po 72 ûiiQuté 

 další úchylka ukazující, jak se původní intensita vrací. Jednotlivá po- 

 zorování šla za sebou v intervallech l^o minuty. 



Rady pozorování daly se tím způsobem, že buďto postupně zvy- 

 šováno napjetí střídavého proudu (zvětšováním p) aneb (častěji) při 

 stálém napjetí měněna kapacita kondensátoru. 



Ukázkou měření, touto methodou provedených, jest tab. č. 1. pro 

 elektrody měděné a tab. čís. 2. pro elektrody platinové. 



