18 XXy. J. Stehlík-. , 



vité proximální koQce voskových žláz, sjednocují se v silnější vètve^ 

 jež probíhají na všecky strany přes celý rozsah žlaznatých polí a vy- 

 úsťují konečně v hlavní silnou tracheu (Tab. 1. Fig. 8.), která se 

 otevírá stigmatem, uloženým nad vnějším rohem každého horního po- 

 líčka. (Tab. Fig. 2. st.) 



,. Jako pokryv každého pole tvořen jest z dvojího druhu kom- 

 ponent, jednak z cylindrických vývodťi, jednak ze smyslových důlků, 

 tak i sám žlaznatý epithel pod tímto pokryvem se rozprostírající se 

 skládá ze dvou složek, a sice na prvním místě z převážného množství 

 žlázek (asi 150 v každém poli), jednak z nepatrného počtu smyslo- 

 vých elementů, zakončujících v řečených chitinových důlcích. Vosko- 

 tvorné buňky jsou tu opět silně protáhlé, neobyčejně zmohutnělé ele- 

 menty, lišící se naprosto od sousední nízké pokožky, která jest zde 

 redukována skoro až na pouhá jádra. 



Každá žlaznatá buňka ovládá na pokryvu chitinovém 60 až 70 

 cylindrických vývodů. Při pohledu shora a zároveň hlubším otočení 

 mikroskopického šroubu, jeví tyto žlaznaté buňky na celkových prae- 

 parátech obrysy více méně nepravidelných hexagonů a pentagonů, 

 které svými stranami se těsně dotýkají, a sestaveny jsou na ploše 

 žlaznatého polštářku v pravidelné transversální řady. (Tab. 1. Fig. 2.) 

 Jak z řezů příčných i podélných patrno, jeví tyto žlaznaté buňky po 

 celétéméř délce mezi sebou těsný styk, tak že těžko mnohdy, zvlášť 

 při obyčejném barvení, rozeznati jejich hranice. Na samém pólu však 

 obráceném do dutiny tělesné, který má vždy polokulovitě vypouklý 

 tvar, se plasmy jednotlivců od sebe odlučují, jevíce tu přímý styk 

 s plasmatickými výběžky buněk tukového tělesa. Na tomto konci 

 voskotvorných buněk uložena jsou též jádra, dosti veliká, vždy pra- 

 videlně kulovitá, se zřetelnými 2 i více nucleoly a hojnými zrnky 

 chromatinu. Plasma buněk jest jemně zrnitá a struktury její, které 

 vykazovaly u jednotlivých individuí různé obrazy, jeví patrnou sou- 

 vislost s činnostížla znatých buněk, o které, dle rozvrhu v úvodě stano- 

 veném zmíním se až později. 



Pod popsanými důlky sedí zase buňky podoby docela odlišné od 

 sousedních žlázek a které mají funkci smyslovou. Sedí obyčejně na 

 stykovém místě tří až čtyř žláz (Viz Tab. 1. Fig. 2.) a jsou tak ne- 

 patrné, že nedosahují často ani polovice výšky jejich. 



Na praeparátech nebyl jsem s to zjistiti, zda máme tu 

 co činiti s jedno-, dvou- nebo trojjadernými buňkami, nebo jedno až 

 trojbunéčnými smyslovými orgánky, z toho důvodu, že pro nepatrnou 



