22 ^ XXV. J. Stehlík:.: , 



Máme tu tedy zcela analogické složení jako u voskotvorných 

 polí Aleuroda chelidonií. 



Popis vývodů žlázek. 



Převládající druh elementů na skulptuře, pokrývající vnější povrch 

 polí, jsou tedy vlastní vývody voskotvorných žlázek. Ty, jak svrchu 

 bylo již podotčeno, mají podobu nízkých a i nestejně velikých 

 bradavek, jež, jak z řezů jest patrno, tvořeny jsou jasným skelné 

 lesklým chitinem. Každá z nich skládá se nebo spíše, abych tak 

 řekl, jest roztřepena ve více drobných zřetelně dutých komolých ku- 

 želů, které při sekreci formuji voskovou hmotu na vnějšek. (Tab. II. 

 P'ig. 3.) V pohledu shora jeví tyto bradavky obrysy menších nebo 

 větších, celkem však nepravidelných polygonů, na jejichž ploše vy- 

 značeno jest obyč. 6—10 nestejně velikých kroužků (Tab. II. Fig. 1.) 

 často pravidelně na prostředku v rozettu sestavených, a které nejsou 

 ničím jiným, než kolmými projekcemi vývodných kuželíků, z nichž 

 jednotlivé bradavky se skládají. 



Popis smyslovýctL štětin. 



Všecky smyslové štětiny, ač varirují ve velikosti, přece stavěny 

 jsou, jak již řečeno, dle téhož plánu. Od široké své base se směrem 

 k terminálnímu pólu poznenáhlu ztenčují, a vybíhají v poněkud zatu- 

 pělý konec. Po celé délce vykazují ve svém nitru kuželovité lumen, 

 zužující se značně pod zřetelně uzavřeným koncem štětiny. Na basi 

 objaty jsou dosti vysokou pochvou, jež přimyká se těsně k vnější 

 stěně jejich, a která na své rozšířené základně vyznačena jest úzkým, 

 kolem celé její periferie běžícím tmavým proužkem. (Tab. II. Fig. 5 c.) 



Zkoumáme-li poměry štětin ns řezech, dojdeme k těmto resul- 

 tátum. 



Jednovrstevná, v místech štětiny sesílená kutikula, zdvihá se 

 značně nad niveau povrchu a objímá ve svém nitru dutinu podoby 

 komolého kónu „Porenkanal" autorů (Kraepelïn, Ruland, vom Rath, 

 RöHLEE, etc.), která potom na svém užším konci vúsfuje do lumina 

 vlastní štětiny. V těch místech pak se dělí kutikula na dvě od sebe 

 oddělené vrstvy. Vnější z nich tvoří zmíněnou pochvu, vnitřní pak 

 vlastní stěnu štětiny. (Tab. II. Fig. 5 a.) 



