o voskotvorných žlázách hmyzu. 33 



Něco podobného pronáší i Witlaczil a Nasonov o voskových 

 žlázách Aphidů. Tak Witlaczil (Anatomie der Aphiden, pag. 13.): 

 „Jeder Drüsenschlauch besitzt deutlich ein cylindrisches Lumen" a 

 podobně Nasonov o voskových žlázách Schizoneura lanigera (>Boc- 

 KOBHfl jKejie3M«, pag. 84) praví následující: »Bt, tIjiť> kjiIîtkii Haö.iio- 

 ;i;oioTca ... a TaK^Ke iiojioctpí, noM'Rni.aioiDiRaca rjiaBHHMt o6pa- 



SOMt Bl TOM'B KOHIi;Ť> KJ1Ť,TKH, KOTOpiIM lipHJieraeT^ KT. KyTHKyJI'fe, 



H Bi&poaTHO, coji,ep3i:aiii:Pia ceKpeT-L," a dodává tedy ještě na tomto 

 místě, že ony dutiny obrácené ke kutikule podle všeho asi obsahují 

 za živa voskový sekret. Stejným způsobem vyjadřuje se i Witlaczil 

 o těchto dutinkách ve voskových žlázkách u Psyllid v „Anatomie 

 der Psylliden" pagina 583.): „Von demselben aus (totiž v.on dem 

 Kerne) kann man an frischen Präparaten bis zur Mündung einen 

 hellen Streifen ziehen sehen, welcher von dem feinkörnigen Proto- 

 plasma des Zellkörpers umgeben wird," a dále o žlaznatých buňkách 

 vylučujících jeho t. zv. „Wachshaare" na pag. 586: „Die betreifenden 

 Zellen weisen, ähnlich wie ich dies für die Haare der Aphiden bil- 

 denden Zellen nachgewiesen habe, im frischen Zustande einen ver- 

 hältnissmässig grossen Hohlraum auf, welcher vielleicht mit Sekre- 

 tionsilüssigkeit gefüllt ist" etc. 



K těmto údajům přidávám svoje pozorování na voskových žlá- 

 zách Aleurodes chelidonii, která přispějí k řešení otázky činnosti 

 voskotvorných buněk a sekretu. Jako nikomu z předchůdců mých, 

 tak ani mně nepodařilo se na řezech uchovati voskovou hmotu in 

 statu nascendi v těle žlaznatých buněk z toho jednoduchého důvodu, 

 že nebyl jsem s to nalézti vhodné fixáže, ve které by se tato hmota 

 nerozpouštěla a zároveň tělo buněk náležitě fixovala. Za to pozoro- 

 val jsem v plasmě žláz u jednotlivých individuu zajímavé struktury, 

 jež poukazují zřejmě na pochod, jakým se bére sekreční činnost. 



Na některých sériích plasma buněk byla úplně homogenní, jemně 

 zrnitá, a prostoupena malými zrnky i silnějšími krátkými vlákny bar- 

 vícími se silně haematoxylinem. Nejvíce nakupeny byly tyto ele- 

 menty až na samém pólu žlázek za jádrem, kde žlázky přicházely ve 

 styk s plasmatickými výběžky tukového tělesa. Ve většině ostatních pří- 

 padů, ovšem jen na řezech přesně kolmo ku směru vývodů vedených, 

 objevovaly se v plasmě žláz zřejmé kanálky, o stěnách nerovných, 

 tvořených jemně zrnitou okolní plasmou, a které vyúsťovaly na svém 

 vnějším konci do luinina cylindrických vývodů. Tyto kanálky byly 

 na některých setiích docela kratinké, končíce slepě v bezprostřední 

 blízkosti chitinového pokryvu, jinde byly delší, a zvlášf u jednoho 



V-estník kráh české spoL nauk. Třída II. 3 



