36 - XXV. J. Stehlík: 



se ubírá na vnějšek a praví specielně o chitinu voskových žlázách 

 včely pag. 69 (obsaž. v práci Meyrově „Zur Kenntniss von Coccus 

 cacti" pag. 510), že obsahuje „sehr feine (mit Hilfe des Hartnack'schen 

 Immersionssystemes 9 nachweisbare) dichte Punktirung, welche auf 

 das Vorhandensein unzähliger Porenkanälchen hinweist." 



Witlaczil sám nevyjadřuje se určitě o této sporné otázce, ačkoli 

 jinak, jak z prací jeho vysvítá, přijímá o voskotvorných žlázkách ná- 

 zory Clausovy. Zur Anatomie der Aphiden" pag. 12. praví následovně 

 o merabránkách kryjících voskotvorné buňky mšic: „Die zarten manch- 

 mal . . . chitinhäutchen dieser Felder lassen die Wachstheilchen hin- 

 durch treten". 



Při projednávání voskových ústrojů Psyllid a Coccidu nechává 

 Witlaczil tuto otázku docela stranou. Z novějších autorů jest to 

 konečně Nüsslin, a nejposledněji Dreyling, kteří zastávají názor, že 

 voskové sekrety otevřenými cestami vycházejí na povrch kutikuly. Tak 

 NüssLiN o chitinovém pokryvu voskotvorných polí u r. Mindarus 

 (Koch.) „Zur Biologie der schizoneuriden Gattung Mindarus Koch.: 

 Biol. Cantralbl- Bd. XX. 1900 pag. 481—482: „Die Cuticula, welche 

 das Drüsenfeld überzieht . . .ist von äusserst feinen, nicht deutlich 

 erkennbaren Poren durchbrochen" . . .a dále: „Die Wachsmasse 

 wird gleichsamm durch die Cuticularporen durchiiltriert (durchge- 

 presst) . . . ." Nejposledněji, ale také nejurčitěji se v tento smysl 

 vyjadřuje konečně Dreyling v cit. práci o voskotvorných orgánech 

 žijících včel: „Die wachsbereienden Organe bei den gesellig lebenden 

 Bienen." Zool. Jahrbücher Bd. XXII, pag. 310 v kapitote jednající 

 pórech v chitinu. 



Na tomto místě probírá nejprve názory některých autorů vše- 

 obecné o přítomnosti pórů v chitinové kutikule artropodů (Leydig), 

 Schneider, Holmgren. Biedermann) a na konec jako résultât předešlého 

 pronáší tento úsudek: „Das Vorhandensein von Poren in der Chitin- 

 haut vieler Insekten steht also ausser Zweifel, und es fragt sich nun, 

 ob solche auch an den Spiegeln der Bienen nachweisbar sind." 

 A k této otázce odpovídá potom rovněž kladně o něco dále na pag. 

 312 slovy: ,,]Síach meinen Beobachtungen sind nun tatsächlich Poren' 

 vorhanden, sie durchsetzen in annährend gleichen Abständen die ganze 

 Chitinmasse, und verlaufen in senkrechter Richtung zur Fläche, also 

 parallel." A podobného mínění jest autor i o chitinové kutikule, po- 

 krývající žlaznatá pole Melipon, jak svědčí o tom výrok jeho pag. 

 321 : „Betrachtet man einen Segmentabschnitt der ersten Species von 

 der Fläche, so erblickt man schon bei massiger Vergrösserung zahl- 



