2 XXVI. K. Schäferna: 



podzemních Gammaridů Vejdovský (16) a jest po mém soudu úkolem 

 dalších badání věty v práci jeho obsažené zkoušeti a doplňovati a tak 

 poznatky naše ve směru daném rozííojňovati a uplatniti. Nový a ne- 

 zpracovaný dosud materiál k řešení takovýchto důležitých otázek 

 získati jest ovšem věcí nad jiné obtížnou a spočívá více jen na 

 šťastné náhodě, když získané nové druhy podzemní fauny dostanou 

 se do rukou povolaných odborníků. A z toho důvodu jest mně sku- 

 tečným potěšením, že mohu touto svcu prvotinou vědeckou přispéti 

 ku poznání nového zástupce podzemní fauny blešivců evropských, 

 jenž může dosavadní názory naše o příbuznosti známých slepých rodů 

 Gammaridů v podstatné míře zdokonaliti. 



Bylo by radno vylíčiti jakožto úvod ku vlastní této práci veškeru, 

 literaturu jednající o pokrocích výzkumů podzemní fauny blešivrů, 

 zvláště také z té příčiny, že v naší literatuře české dosud takovýto 

 historický přehled podán nebyl. Po dobré rozvaze upustil jsem však 

 od tohoto úmyslu, ježto bych musil opakovati namnoze to, co již 

 přede mnou snesli ve svých monografiích na př. o rodu Niphargus 

 HuMBEBT (8), Wrzešniovs^ski (18, 19) a Chilton (2), o rodu Crangonyx 

 pak Ve.jdovský (14). Skutečně také, sledujeme-li tyto rozbory historické, 

 setkáváme se s opakováním těchže dat literárních, které se jen 

 v drobnostech od sebe liší a mnohdy jen nových doplňků vyžadují, 

 jak dokazuje na př. osvětlení otázky o samostatnosti druhů Niphargus 

 Kochianus a N. Caspary, kteréž se dílem (před r. 1905) vykládaly 

 namnoze za druh jediný. 



Dle výše uvedených autorů, jmenovitě dle Humberta a Wrzes- 

 NiowsKÉHo jedná se zvláště o otázku, zdali veškeré slepé tvary Gam- 

 maridů možno shrnouti pod jediný rod Gammarus, či nutno rozezná- 

 vati i rod Niphargus a zdali tento rod obsahuje druh jediný, či druhů 

 více. Vývoj těchto otázek systematických nesl se postupem doby ve 

 směru posledním, zvláště že již Wrzešniowski sám popsal nové rody 

 Goplana a Boruta a že po přesných rozborech druhů nebylo možno 

 uznávati snahu de Rougemonta, aby se veškeré druhy Niphargů 

 i s rodem Crangonyx považovaly co jediný slepý druh rodu Gammarus. 



Přesvědčivé závěry Wrzešniowského o mnohosti rodů a druhů 

 nedošly přes to uznání obecného, což jest s podivem zvláště pro 

 Della Valle (4), jenž ve své velké monografii o fauně Amphipodů 

 zálivu Neapolského shrnuje všechny známé druhy rodu Niphargus 

 v jeden jediný druh „Niphargus subterraneus Leach", aniž by ovšem 

 názor svůj blíže vyložil a zdůvodnil. Tím obtížněji pak rozuměti lze 

 snaze Hamannovè (7, r. 1894) po obnovení myšlenky Rocgemontovy,, 



