o novém slepém blešivci, Typhlogammarus n. sbg. 3 



aby se veškeré druhy rodu Nipliargus, jakož i rod Crangonyx uzná- 

 valy za rod Gammarus a sloučily se v druh jediný .,G. subterraneus". 

 Názor ten po zásluze zamítnut již Vejdovský.m (15) a nejnověji 

 Grochowskim (6). *) 



Dnes rozeznává se právem řada rodů slepých Gammaridů a 

 známo jest i značné množství samostatných druhů těchto rodů. Zbývá 

 jen k rozřešení otázka, zdali se i ve fauně evropské nalézá nějaký 

 slepý druh obyčejného rodu Gammarus, totiž tvar, který z tohoto 

 rodu přímo lze odvoditi. Otázka ta jest důležitou hlavně vůči namnoze 

 běžným názorům, dle nichž se rod Niphargus přímo z Gammara 

 vyvinul. Přes přesvědčivé výklady WRZEéřtiowsKÉHo a Vejdoyského, 

 že není možným přímou příbuznost tuto uznávati, udržuje se náhled 

 tento i nadále (Garbini), i jest nutno znovu a opět jej vyvraceti. 

 Než přistoupíme k řešení této vlastní otázky přítomné práce, bude 

 nám potřebným učiniti si přehled nálezů slepých neb poloslepých 

 Gammaridů z podzemních vod různých území. 



Až na zmíněnou práci Hamannovu neučiněuo v Německu v poslední 

 době v příčině naší otázky pohříchu ničeho. V Itálii snažil se Garbiíji (5) 

 postaviti genealogii slepých a poloslepých druhů (Niph. élegans) 

 z rodu Gammarus. I jest to pravý vzor starozákonného rodokmenu, 

 v němž Garbini vykládá za praotce slepých i vidoucích blešivců 



*) GiíocirowsKÉiio práce má tento obsah: Po předběžném rozdělení Gamma- 

 ridů a po vyčerpání literatury týkající se rodu Niphargus až do doby nejnovější 

 rozbírá kriticky, které znaky možno jako specifické podržeti a které nikoliv. 

 Zavrhl tvořiti specie: 1. Na základe poměru výšky epimerů k výšce segmentů 

 tělních, neboť znak ten se mění již klamy optickými dle toho, jak leží pod krycím 

 sklíčkem ; fixace různá stahuje je více neb méně. 2. Dle poměru délky gnathopodů 

 k šíixe, neboť jest poměr ten variabilní dle pohlaví. Dle tvaru rukou gnathopodů 

 nelze též určiti specie. Původně určovali za specie s trojúhelníkovitými propodity 

 N. goíleti, N. stygiiis, N. longicaudatus a j., kdežto u iV. croaticus popisován 

 propodit oválný a tím specie oddělovány, ale Grochowski, ač prostudoval jak 

 polský tak krasový materiál, znaku rukou (propoditů) trojúhelníkovitých vůbec 

 nenalezl (a nigdzie rak trojkatnych nie znalezlišmy). 3. Nemožno tvořiti specie 

 dle variabilního znaku, hlubokosti rozekláni telsonu. 



Naproti tomu jako důležité znaky k určení druhů vodu. Niphargus stanoví: 

 1. Poměr délky tykadel k délce celého těla. 2. Barvu pigmentu skvrn očních. 

 3. Formu zakončení postranních bočních rozšířenin prvých tří segmentů abdomi- 

 nálních. 4. Poměr délek větví posledního páru uropodů, ale nutno tu v úvahu 

 bráti fj téhož stáří. 



Na to dle svých znaků sestavuje klíč k určení druhů r. Niphargus, po čemž 

 následuje důkladný rozbor specie N. puteanus z různých nalezišť. 



V poslední kapitole zmiňuje se o odůvodnénosti druhů Niphargus a odmítá 

 již zmíněné extrémní názory de Rougemontův a Hamannův. 



1* 



