12 XXVI. K. Schäfern a: 



pravé straně jest pohyblivý slabší vidličkovitý útvar. Doleji pod zmíně- 

 nými útvary jest na nízkém kuželíku žvýkací ploška eliptičná, skoro 

 kruhovitá, s několika řadami do vnitř směřujících zoubků. Při spodu 

 vyniká ze žvýkacího výběžku dosti dlouhá štětina, oboustranně ne 

 příliš jemně zpeřená. Wrzesniowski (19, pag. 6'28) udává o ní: ,.Die 

 in Frage stehende Borste soll nach de Roüge^iont gegliedert sein, was 

 jedoch weder von Hümbert, noch von mir selbst bestätigt werden 

 konnte." Na svých exemplářích jsem však nalezl, že jest zřetelně 

 dvoučlenná. Obyčejně se právě v zakloubení ulamuje, tak že zůstává 

 jen prvá část. Bezprostředně pod prvně zmíněnými zubovitými výběžky 

 jsou štětiny ve 2 řadách, a sice na vnější straně jsou oboustranné 

 zpeřené, na vnitřní pak silnější srpovité s brvami jen po jedné stran é, 

 ale tyto bývají zpravidla otřeny. Na přechodu od těchto silnějších 

 štětin ke žvýkacímu výběžku jest řada jemných, rozvětvených štětinek ; 

 při slabším zvětšení činí dojem smyslových štětečků, ač jisté nemají 

 stejného významu, neboť nevykazují žádného lumina, ani jsem nesle- 

 doval nikde nervu k nim se táhnoucího. Významu budou patrné téhož 

 jako dříve zmíněné velké rozvětvené štětinky, aby totiž přidržovaly 

 potravu. Po žvýkacím kuželíku na vnitřní straně jsou v řadách velmi 

 jemné štětinky, diííerenciaci jich jsem pro nepatrné rozměry nemohl 

 vystihnouti. 



Maxilla 1. páru. (Tab. fig. 21, 22, 23.) Endopodit jest tvaru 

 skoro kosočtverečného, se 7 dlouze, jemně zpeřenými štětinami, jež 

 nacházejí se až v horní polovině předního kraje. Endopodit a vůbec 

 celá maxilla 1. páru jsou velmi důležitým znakem generickým. O jeho 

 důležitosti zmiňuje se WazEéNiowsKi (19, pg. 616) následovně: „Der- 

 selbe (der breite Innenlappen) stellt ein wichtiges Merkmal von Gam- 

 marus im Gegensatz zum Niphargus dar." Malým počtem štětinek 

 zpeřených na endopoditu se vyznačují vůbec Gammaridi s očima re- 

 dukovanýma a sice u Boruty 7, u Nipharga o, u Crangonyxe 4> 

 u Gammarus fragilis Chilton rovněž 7, kdežto u druhů s dokonalýma 

 očima jich bývá 10, 14, 15 i více. Jest tedy poměr endopoditu 1. ma- 

 xilly důležitým rozdílem pro náš podrod od rodu Gammarus, u něhož 

 jest endopodit význačně trojúhelníkovitý s hojnými zpeřenými štětinami. 



Exopodit nese na svém konci hřebenité štětiny ve dvou řadách : 

 ve vnější 5, ve vnitřní 6. Útvary tyto vyznačují se velikým počtem 

 zubů, bývá jich až přes 20. Zač máme považovati tyto hřebenité 

 útvaiy, jest viděti na první vnitřní štětině, která jest mnohem štíhlejší 

 ostatních a na opačné straně proti hřebenu bývají stopy po odlome- 

 ných jemných větvičkách. Byly tedy původně asi i tyto hřebenité 



