14 XXVI, K. Schäferna : 



meni. Přední kraj jest o V4 kratší. Na spodním okraji jsou zasazeny 

 sporé štětinky ve vroubcích, bývá jich jen 1—4 na předu, vzadu 2, 



Krátkost tohoto epimeru jest na prvý pohled patrná: Přečnívá 

 jen málo přes zakloubení basipoditu a nezasahuje svým předním koncem 

 přes basi hlavy jako tomu jest u r. Gammarns. 



2. pár gnathopodů (tab. fig. 1) má epimer skoro čtvercovitý, ač 

 od čtverce se přece odchyluje svým protažením na zad. Jest zase 

 dosti krátký, uélka spodního kraje jest rovna délce předního kraje. 

 U Gammara je celkový tvar epimeru téhož páru noh obdélníkovitý, 

 máť spodní kraj o polovinu kratší, než jest délka výšky epimeru. Na 

 spodním okraji popisovaných exemplářů jsou velmi sporé štětinky, bý- 

 vají někdy jen 2, každá při jiném rohu. 



U epimeru 1. páru pereiopodû (tab. fig. 3) jest opět tvar skoro 

 čtvercovitý, ale spodní není docela rovný, nýbrž začíná se odkláněti 

 v zadní polovině nahoru. To je provedeno zvláště u epimeru 2. páru 

 pereiopodû (tab. íig. 3), jenž jest na zadním rohu rozšířen, aby tvořil 

 s rozšířenými basipodity souvislý kryt pro brancbiální lamelly i u Ç 

 pro inkubační lamelly. Na předním rohu bývá po 3, na zadním po 

 5 zářezech se štětinkami. 



U 3. — 5. páru pereiopodû (tab. íig. 5—7) jsou epimery velmi 

 krátké a dvojlaločné. Tvarové rozdíly stejných epimerii od r, Gam- 

 marus jsou následující: Přední laloky prvních 2 epimeru jsou mohut- 

 nější následkem hlubokých středních zářezů. Ze zadních laloků má nej- 

 odchylnější tvar u 4. pereiopodového epimeru. Tento sužuje se do špičky, 

 i můžeme tvar jeho nazvati kopinovitým. Štětinky se vyskytují jen 

 na zadních lalocích. Epimer 5. páru pereiopodû jest jen mělce vykro- 

 jen, méně než u Gammara. 



Gnathopoda 1. páru. (Tab. fig. 2, 2a.) Celkový tY-ar propoditu jest 

 trojúhelníkovitý, což podmíněno jest tím, že horní kraj se staví do 

 směru mírné, obloukovitě prohnutého kraje předního (acies). 



DaUylopodit i horní kraj jsou velmi dlouhé, dosahujíť Ys délky 

 propoditu. Daktylopodit jest mírně prohnutý, dosti štíhlý. Na hřbetě 

 nese jen jedinou stětinku, jež jest zasazena asi v Vs od konce dakty- 

 lopoditu. (U r. Gammarus jest to pravý opak, tam ji nalezneme v ^^ 

 od kořene daktylopoditu.) Významu jest jistě smyslového, nebot lumen 

 iejí dá se sledovati až na vnějšek a, jak možno též pozorovati, jest 

 opatřena smyslovou buňkou, u jiných rodů pak bývá zpeřená. U exem- 

 pláře z Hercegoviny jsem nalezl v polovině daktylopoditu štětinky 3. 



Po obou stranách horního kraje jsou vidlicovité štětinky vět- 

 šinou ve velmi hojném počtu : 25. Na vnější straně jsou při horním 



